202 PAUL WINGE. M.-N. KI. 



Under de forhandlinger, som gik forud for udfærdigelsen af Kriminal- 

 asylets midlertidige regulativ af 24de Januar 1895, blev det af medicinal- 

 direktøren fremholdt, at bestemmelse om en patients indlæggelse i og ud- 

 skrivning af Kriminalasylet burde træftes af Justitsdepartementet; og i en 

 skrivelse af i8de August 1897 fremholdt medicinaldirektøren paany nød- 

 vendigheden af, at udskrivning af Kriminalasylet ikke helt og holdent burde 

 ligge i asylbestyrerens og vedkommende kontrolkommissions haand. 



Justitsdepartementet (statsraad Smedal), der var enig heri, fandt det paa- 

 krævet ved lov at fastsætte bestemmelser angaaende ind- og udskrivning at 

 Kriminalasylet, og i dets foredrag af 14de Januar 1898 anfores herom bl. a. : 

 »Da Anstalten som beregnet paa at optage ikke alene sindssyge Forbry- 

 dere, men ogsaa de saakaldte forbryderske Sindssyge har maattet organi- 

 seres som Sindssygeasyl, maa Bestemmelserne i Lov af 17de August 1848 

 finde Anvendelse paa samme.« 



Efter dernæst (som citeret ovenfor s. 222) at have paapegt, at den 

 endelige afgjørelse af spørgsmaalet om optagelse i og udtrædelse af sinds- 

 sygeasyl træftes af vedkommende asylmyndigheder, samt at sindssygelovens 

 § 4 ikke hensigtsmæssig kan fordres gjennemført i et kriminalasyl, frem- 

 lagde departementet et udkast til en ny lov, som indeholdt den fornødne 

 forandring i og tillæg til sindssygeloven. Dette udkast, der var ordlydende 

 overensstemmende med den senere vedtagne, nu gjældende lov, fremsattes 

 ved kgl. resolution af 29de s. m. som kgl. proposition. 



Odelstinget oversendte propositionen til Justitskomitéen, som den 22de 

 Februar enstemmig indstillede den til bifald, og i Odelstingets møde den 

 1 8de Marts næstefter vedtoges den enstemmigt og uden debat. 



Odelstingets beslutning behandledes i Lagtinget den 15de April s. a. 

 Repræsentanten Berner foreslog overskriften forandret til »Lov om Krimi- 

 nalasyler«, men efter en replikvexel mellem ham, Ovam og Aarstad, som 

 alle var enige om, at beslutningen var at forstaa derhen, at der var ad- 

 gang til at oprette flere kriminalasyler, bifaldtes den enstemmig. Loven 

 sanktioneredes den 30te April 1898. 



Angaaende fortolkningen af loven om Kriminalasylet skal vi indskrænke 

 os til at anføre følgende: 



Politiøvrigheden har i Kriminalasylet faaet til sin raadighed en sinds- 

 sygeanstalt, der har fængselsmæssig sikkerhed, hvad sindssygeasylerne 

 hverken har eller kan gives; og desuden er bestemmelserne for optagelse 

 i og udtrædelse af denne anstalt søgt bragt i overensstemmelse med de 

 særlige behov, Kriminalasylet skal tilfredsstille, hvorhos interneringsretten 

 er tillagt rigets øverste politimyndighed. Men der er ikke ved denne lov 

 gjort nogen forandring i det autoritative tutel ; thi dette er hverken udvidet 



