266 - PAUL WINGE. M.-N. KL 



N. L. I — 21 — I var foreslaaet ophævet og den nye bestemmelse, der 

 skulde erstatte denne, (§ 39) tog, ligesom denne, sigte baade paa sindssyge 

 og ikke-sindssyge. 



Kommissionsudkastet blev i alle væsentlige henseender, særlig paa alle 

 de punkter, som vedkommer sindssygeretten, accepteret af regjeringen og 

 fremsat som kgl. proposition; og var dette udkast bleven lov, vilde hele 

 vor sindssygeret have været j evnet med jorden. Men de norske psykia- 

 tere tog kampen op til forsvar for vor bestaaende sindssygeret, og de fik 

 kraftig støtte af interesserede og indflydelsesrige jurister. 



Vi skal i det følgende bind af dette skrift redegjere for kampen om 

 tilregnelighedsretten. Her skal vi indskrænke os til nogle bemærkninger 

 angaaende den netop nævnte § 39. I den kgl. prp. var denne paragrafs 

 iste led saalydende: 



»Naar Retten finder, at en Tiltalt, der enten frifindes eller i Henhold, 

 t'l §§ 45 elle'" 56 idømmes nedsat Straf, paa Grund af Utilregnelighed, 

 eller formindsket Tilregnelighed er farlig for Retssikkerheden, kan den be- 

 stemme, at han efter Øvrighedens nærmere Bestemmelse bliver at anbringe 

 i Sindssygeasyl, Kuranstalt eller Arbeidshusafdeling for Drikfældige eller at: 

 anvise eller forbyde et bestemt Opholdssted. Den trufne Forholdsregel 

 bliver igjen af vedkommende Regjeringsdepartement at ophæve, naar den. 

 efter indhentet Lægeerklæring ikke længer findes nødvendig.« 



Mod denne bestemmelse reistes der skarp opposition, dels fordi den 

 fandtes uklart affattet, og dels fordi dens gjennemførelse vilde medføre meget 

 store omkostninger. Fra psykiatrisk hold søgte man selvfølgelig først og 

 fremst at redde den biologiske tilregnelighedsparagraf samt at hindre, at 

 § 39 fik en saadan form, at den kom i strid med sindss3^geloven. Sam- 

 tidig indsaa psykiaterne klart nødvendigheden af at gjøre indrømmelser til 

 kravet paa beskyttelsesmidler mod de farlige sindssvage, overfor hvilke 

 samfundet, hvis N. L. i — 21 — i opgaves, lettelig vilde komme til at staa 

 værgeløst, selv om den biologiske tilregnelighedsparagraf blev opretholdt. 

 Paul Winge indsendte derfor i 1899 til formanden i Stortingets Justits- 

 komité et »Foreløbigt udkast med anmærkninger til nye grundregler for 

 behandlingen af invalide forbr3'dere« ^; og kort forud havde han oflfentlig- 

 gjort et »Foreløbigt udkast med anmærkninger til nye grundregler for den 

 retslige behandling af farlige sindssyge lovovertrædere«-, hvilket udkast 

 oversendtes Stortingets justitskomité sammen med det førnævnte. 



Oppositionen opnaaede ved sin kritik at bringe indflydelsesrige kredse 

 i Stortinget til forstaaelse af, at vedtagelsen af en lovbestemmelse som § 39 



' Trykt som dokument no. 27 og bilag for 1899—1900, 



- Se „Tidsskrift for den norske lægeforening" 1899 s. 713 f. 



