igiô. No. II. OPTAGELSE I OG UDTRÆDELSE AF ASYLER. 27I 



verge eller den, som har at iagtta hans tarv, om at træfte betryggende 

 forholdsregler. Efterkommes ikke dette, har politiet selv at træffe foran- 

 staltninger i saa henseende, om fornodent ved at begjære den sindssyke 

 indlagt i sindssykeasyl eller, dersom asylet ikke kan motta ham, anbringe 

 ham i betryggende privat forpleining. 



§ 15. Saasnart det i § 14 omhandlede av politiet er foretat ophører 

 politets direkte befatning med den sindssyke. Dog skal politiet holde sig 

 underrettet om forpleiningen og i tilfælde av. at denne ikke længer findes 

 betryggende, skride ind overensstemmende med § 14. 



§ 16. Skal en i § 14 omhandlet sindss3'k utskrives av sindssykeasyl, 

 har asyllægen at underrette politiet, saafremt han antar, at betryggelses- 

 foranstaltninger fremdeles er nødvendig av hensyn til den offentlige sikker- 

 het 02: orden. 



Angaaende fortolkningen af dette reglement skal vi henvise til komi- 

 téens motiver og her kun indtage et uddrag af disse. 



Til begrundelse af bestemmelserne i reglernes første kapitel (§§ i — 13) 

 anfører komitéen: 



•»Med hensyn til de av komiteen foreslaaede bestemmelser bemerkes, 

 at man har ment, at disses iverksættelse ikke skulde kræve nogen lov- 

 forandring, idet de samtlige, saavidt skjønnes, kun indeholder en nærmere 

 utforming av allerede bestaaende ret og derfor maa kunne iverksættes i 

 henhold til og med hjemmel av samme. — — — — — — — 



ad § I. Som det fremgaar av paragrafen, forutsættes det, at den per- 

 son, det gjælder, er konstateret at være sindssyk, og hvad der omhandles, 

 er alene farlighetssporsmaalet. 



Hvad der da i paragrafen uttales, er, at det under de der nævnte om- 

 stændigheter skal være en pligt at faa bragt paa det rene, hvorvidt det 

 er overensstemmende med statens og borgernes interesse, at vedkommende 

 sindssyke blir uten speciel opsigt, eller om han maa ansees og behandles 

 som farlig. 



Disse omstændigheter er det selvfølgelig vanskelig — for ikke at si 

 umulig — nøiagtig at præcisere. 



Komiteens opregning er derfor heller ikke at betragte som uttem- 

 mende. 



Hovedutgangspunktet har imidlertid været, at der av den sinds- 

 syke maa ha været foretat handlinger eller gjort skridt til saadanne, som 

 for en ikke-sindssyk vilde været forbrydelser av en saadan art, at de 



