272 PAUL WINGE. M.-N. KL 



naturligen leder tanken hen paa en for samfund eller individer urovæk- 

 kende sindstilstand. 



Hvad eiendomsindgrep angaar har man været i stor tvil. — — — 

 — — — Her maa saken undersøkes, her maa det søkes bragt paa det 

 rene om den sindssykes forbliven paa fri fot ikke sætter interesser i fare, 

 som samfundet pligter at beskytte. — — — — — — — — — 



Er de i paragrafen nævnte betingelser tilstede, skaP altsaa spørs- 

 maalet om den sindssykes farlighet eller ikke-farlighet undergives sagkyndig 

 undersøkelse, likesom selvfølgelig det samme ogsaa ellers kan^ ske, naar 

 begjæring fra rette vedkommende fremsættes-. — — — — — — 



Ved udtrykket »politi« er i utkastet nærmest tænkt paa politimester 

 og foged -^, ikke paa de underordnede politifunktionærer. Imidlertid erdet 

 selvfølgelig ikke utelukket, at ogsaa disse (særlig da lensmænd) i mere 

 presserende tilfælder kan maatte skride ind, men i saa fald bør saken 

 straks indberettes til de overordnede, og godkjendelse av dem erhverves. 



ad § 2. At farlighetserklæringen bør indhentes hurtigst mulig, siger 

 sig selv. Det forutsættes derfor, at offentlige myndigheter, der i embeds 

 medfør kommer til kundskap om forhold av den i § i nævnte art, straks 

 sætter sig i rapport med politiet. Særlig vil selvfølgelig domstolene, hvis en 

 person paa grund av sindssygdom frifindes for nogen av de i § i nævnte 

 handlinger, gi politiet meddelelse herom, likesom det forutsættes, at politiet 

 faar varsel av paatalemyndigheten, om denne undlater at reise tiltale mot 

 en person, fordi han er sindssyk. 



Det bemærkes, at komiteen er gaat ut fra, at politiet sættes istand til 

 at anvise de sagkyndige, der skal avgjøre spørsmaalet om en sindssyks 

 farlighet, det fornødne lokale og øvrige observationsmidler. — — — 



1 Udhævet af komitéen. 



- Sidste led i .§ i er skrevet for det tilfælde, at det haster i den grad med indlæggelsen 

 i asyl, at der ikke bliver tid til at erhverve farlighedserklæring hos nogen anden kom- 

 petent end asyllægen. Justitsdepartementet har imidlertid i sin udtalelse af 30te Mai 

 191 1 givet en udvidende fortolkning af denne bestemmelse, og samtidig har det ogsaa 

 udtalt, at man ikke behøver at erhverve formel farlighedserklæring, naar patienten ind- 

 lægges overensstemmende med reglerne i cirkulæret af lode Nov. 1891 II 4 og 5. 

 Hele tortolkningen er efter vor mening ganske urigtig, og hvis den befølges, vil den utvil- 

 somt i væsentlig grad svække effektiviteten af resolutionen af 7de Nov. 1908. (Jfr. dep. 

 skrivelse af 7de April og 2den Juli 1909). 



3 Jfr. Justitsdep. skrivelser af 14de Decemb. 1909 og sdje Juli 191 1. 



