I9l6. No. II. OPTAGELSE I OG UDTRÆDELSE AF ASYLER. 275 



Som motivering af reglernes andet kapitel (§§ 14 — 16> anfører ko- 

 mitéen : 



»ad §§ 14, 15 og 16. Disse paragral'er handler om sindssj-ke perso- 

 ner, for hvem farhghetserklæring ikke er utstedt eller kan utstedes, men 

 som dog forstyrrer den offentlige orden eller virker generende likeoverfor 

 samfundet eller enkelte individer ved forargelige eller forulempende, for 

 ikke ikke-sindss3ke strafbare handlinger. 



Ogsaa da er det politiet, som har at skride ind overensstemmende 

 med X. L. i — 17 — 7. men først gjennem henvendelse til vedkommende 

 verge. Gjor da denne, hvad der for tilfældet er rimelig, er saken dermed 

 i orden. Men kan eller vil han ikke dette, trætfer politiet de fornødne 

 foranstaltninger, besørger den sindssyke indlagt paa sindssN^keasj'l eller 

 anbringer ham i betryggende privat forpleining. 



1 sidstnævnte tilfælde har det derhos at føre kontrol med forpleinin- 

 gens beskaft'enhet og, om samme findes for litet betryggende, at skride ind 

 paa nyt. 



I første fald derimot har politiet intet yderligere at iagtta, for utskriv- 

 ning finder sted og ogsaa da kun, hvis asyllægen har ftmdet, at betryggelses- 

 midler fremdeles er nødvendige. — noget, han i saa tilfælde pligter at 

 meddele politiet i betimelig tid for utskrivningen — — — — — — 



— — — — — — — — — — — — — — — — - 1 



Det fremgaar efter vor opfatning af det anførte, at den kgl. resolution 

 af 7de November 1908 paa det her omhandlede felt i lovens aand og paa 

 en praktisk maade har gjennemført det biologiske systems fordring paa en 

 rationel fordeling af det administrative samarbeide mellem tutor og læge. 

 Baade politiovrigheden og vedkommende læge er tildelt ret og pligt til, 

 naar det er paakrævet, at reise farlighedssp)ørg3maalet ; men lægen kan 

 hverken udstede eller ophæve farlighedserklæring mod nogen sindssyg, 

 medmindre begjæring herom er fremsat af politiøvrigheden. 



Sluttelig skal vi pege paa, at politiopsigt er et i vor ret forøvrigt 

 ukjendt middel til beskyttelse af retssikkerheden. Strafl:elovskommissionen 

 fraraadede at indføre denne forholdsregel: og vi er ogsaa af den mening, 

 at den ikke bor komme til anvendelse udenfor det specielle tilfælde, som 

 omhandles i de ved kgl. resolution af 7de November 1908 givne regler; 

 men her synes den os at være paa sin plads. 



\"i finder det dog endnu for tidligt at udtale nogen bestemt mening 

 om den rolle, politiopsigten for fremtiden vil konune til at spille i vor sinds- 

 sygepleie. 



