284 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



grunde for at imødekomme anmodningen, end naar han er anbragt i pri- 

 vat forpleining udenfor asyl ; men ogsaa i første tilfælde kan der foreligge 

 tvingende grunde for politiet til at overtage forvaringen. Hertil konmier 

 vi nærmere tilbage under gjennemgaaelsen af sindssygelovens § 13. 



Hvad enten politiet har foretaget sin undersøgelse efter privat tutors 

 anmodning eller paa eget initiativ, afgjør det selv spørgsmaalet om, hvor- 

 vidt det skal overtage værgemaalet for den sindssyges person ^ 



Er den private værge, den sindssyge selv, eller nogen anden ved- 

 kommende utilfreds med politiets beslutning angaaende overtagelsen af 

 tutelet for den sindss3'ges person, kan han indanke denne beslutning for 

 høiere tutelinstants, dog uden at saadan anke har opsættende virkning. 



Har politiet overtaget forvaringen, skal det uopholdeligt sørge for, at 

 den sindssyge faar passende forpleining enten i eller udenfor sindss3'ge- 

 asyl, og under sit arbeide hermed følge de anordninger, som er givne 

 ved de kgl. resolutioner af 7de November 1908 og J5de Marts 1912. 



Angaaende formen for det dokument, hvorved politiet rekvirerer en 

 sindssyg indlagt i sindssygeasyl, skal bemærkes: Politirekvisitionen er en 

 embedsmæssig handling af den politim^-ndighed, som i det betræflfende til- 

 fælde udover det autoritative tutel, det \-il i det her omhandlede tilfælde 

 sige politimesteren (fogden) eller den tilsvarende militære tutor. Rekvisi- 

 tionsdokumentet maa være udfærdiget i saadan form, at det tydeligt til- 

 kjendegiver sig som en embedsmæssig skrivelse fra vedkommende myn- 

 dighed. Det bør udtrykkelig paaberaabe det led i sindssygelovens § 10, 

 som i det givne tilfælde anvendes; med andre ord det bor i rekvisitions- 

 dokumentet anføres, om den sindss3^ge begjæres indlagt som farlig, som 

 forstyrrende den offentlige sikkerhed eller orden eller som manglende pas- 

 sende forsorg. Vedkommende asyls navn maa nævnes. 



Nogen formel for det her omhandlede rekvisitionsdokument er ikke 

 foreskreven og bør efter vor opfatning heller ikke foreskrives. 



Politimesteren har som anført adgang til at befuldmægtige ikke blot 

 vedkommende underordnede politiembedsmand, men ogsaa politiassistent 

 og lensmand til, naar sagens expedition haster, paa hans vegne at 

 undertegne rekvisitionsdokumentet. Men naar der er gjort brug af denne 

 adgang, maa politimesterens godkjendelse uopholdelig erhverves. Indløber 

 ikke denne inden rimelig tid, maa den sindssyge ikke beholdes i asylet. 



Anbringer politiet en sindssyg i forpleining udenfor asyl, finder de 

 samme principper — naturligvis med de fornødne modifikationer — an- 

 vendelse. 



1 Det antages, at politiet har adgang til desangaaende at konferere med vedkommende 

 læge. Se B. II s. 153. 



