298 PAUL WINGE. M.-N. KI, 



Vi vil ikke undlade paa dette sted at indskyde den bemærkning, at 

 loven efter vor mening vilde have vundet i klarhed ved ligefrem at sige, 

 at den anerkjender 3 udskrivingskategorier: helbredet, ikke-helbredet og 

 død, og derimod udelade af § 14 ordene: »eller afgaaer ved Døden samme- 

 steds«. 



Idet vi nu gaar over til den specielle fortolkning af de enkelte para- 

 grafer, vil vi forudskikke den bemærkning, at den stærke sammenpresning 

 af Majors motiver til §§ 12 og 13 er skikket til at fremkalde nogen uklar- 

 hed, som dog hovedsagelig gaar ud over § 13. 



Vi mener, at motiverne til § 12, forsaavidt angaar de almindelige 

 sindss^'geasyier, er nogenlunde udtømmende, og saaledes ikke kræver 

 nogen tilføielse. § 12 har efter vor mening løst sin opgave for de al- 

 mindelige asyler paa den bedst mulige maade, og særlig er vi enige i, at 

 en patient, selv om han er erklæret helbredet, ikke bør forlade et al- 

 mindeligt sindssygeasyl, forinden der er tilstede nogen, der kan modtage 

 ham og 3'de ham hjælp, og at man derfor maa paabyde asylerne pligt til 

 itide at underrette vedkommende om den forestaaende udskrivning. For 

 Kriminalasylets vedkommende staar derimod sagen i en særstilling. 



Naar asyllægen foretager et for patientens hele retsstilling saa over- 

 ordentlig vigtigt skridt som at udskrive denne helbredet, er det ogsaa hans 

 (asyllægens) ligefremme moralske pligt skriftlig at underrette tutor om den 

 foretagne udskrivning med udtrykkelig fremhæven af, at sindssygeattesten 

 er ophævet. Efter vor mening bør asyllægen ogsaa i personalprotokoUen 

 anføre, at han selv er udskrivningsrekvirent, og at han har givet tutor 

 skriftlig underretning om udskrivningen ( jfr. s. 141 note). 



Som vi ovenfor har omtalt, har loven af 30te April 1898 kun indført 

 enkelte særbestemmelser for Kriminalasylet, og disse berører ikke sinds- 

 sygelovens § 12. Kriminalasylets best^'rer har følgelig den samme ret og 

 pligt som de øvrige asylbestyrere til ex officio at udskrive en i asylet 

 interneret patient som helbredet; og departementet kan saaledes ikke til- 

 bageholde nogen patient i asylet, som dettes bestyrer har erklæret hel- 

 bredet (jfr. s. 265). 



Hvis patienten ikke skal tilbagefores til fængsel, kan altsaa admini- 

 strationen ikke foretage noget til samfundets beskyttelse mod en saadan 

 patient, medmindre der foreligger saa stor tvil om helbredelsesdiagnosens 

 rigtighed, at man samtidig med udskrivningen kan arrestere patienten og 

 begjære ham undergiven ny psykiatrisk observation ; og en anden ordning 



