300 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



synligvis i en længere fremtid kommer til at raade, vil der ikke kunne 

 blive spørgsmaal om at paalægge samfundet (stat eller kommune) at til- 

 vejebringe et saa stort antal asylpladse, at det virkelige behov dækkes, og 

 af det private initiativ vil man neppe kunne vente nogen større hjælp. 

 Det vil derfor vedblivende være nødvendigt at anbringe i privat for- 

 pleining et stort antal sindssyge, som burde indlægges i asyl. Dette onde 

 vil i nogen grad kunne bedres, men vistnok langt fra afhjælpes, ved en 

 lov, der aabner asylerne adgang til at anbringe sine patienter udenfor 

 asylets omraade, noget som flere asyler allerede uden lovmæssig adgang 

 i mange tilfælde har gjort. 



Det her berørte forhold er vel egentlig hovedgrunden til, at man, 

 trods lovens klare forskrift, har villet lette asylernes adgang til evakuation 

 ved at finde sig i den ulovmedholdelige udskrivningspraxis. 



Under den oven angivne betingelse synes betænkelighederne ved en 

 legalisering af denne praxis at være mindre betydelige i sammenligning 

 med den praktiske fordel, man opnaar; thi det maa vel medgives, at asy- 

 lerne selv bedst kan bedømme, hvilke af deres patienter med mindst ulempe 

 kan udskrives'. 



Ifølge vort lovsted kan den private tutor ikke forlange sin sindssyge 

 myndling udskreven af asyl, naar denne »er optagen efter Øvrighedens 

 Forlangende«. 



At der med ordet »Øvrigheden« menes en øvrighed med autoritativ 

 tutelmyndigbed, med andre ord, at der handles om »Politiøvrigheden«, kan 

 ikke ansees som tvilsomt og har heller ikke, saavidt os bekjendt, nogen- 

 sinde været bestridt. Om grunden til, at § lo, men ikke § 13 udtrykkelig 

 siger »Politiøvrigheden«, kan vi intet oplyse, men vi finder det rimeligt, at 

 dette kun skyldes en uopmærksomhed. 



Derimod har udtrykket »optagen efter Øvrighedens Forlangende« 

 været gjenstand for stærkt afvigende fortolkninger, idet man har lagt en 

 forskjellig mening ind i verbet »optage«. 



Det hænder temmelig hyppigt, et en sindssyg indkommer i asylet efter 

 politiets rekvisition og derefter i henhold til denne henligger der nogen 

 tid, indtil en privat værge overtager tutelet, hvorefter politiets befatning 

 med patienten -ophører. Det hænder ogsaa, skjønt sjeldnere, at en privat 

 tutor henvender sig til politiet med anmodning om at overtage tutelet over 

 hans sindssyge myndling, der henligger i sindssygeasyl, og til støtte for 

 denne anmodning fremlægger saadanne oplysninger, at politiet finder at 



1 Jeg vil dog ikke skjule, at jeg er i stærk tvil om, hvorledes jeg skal stille mig til dette 

 spørgsmaal, og vil komme til at udtale mig herom i den indstilling, som den nu arbei- 

 dende sindssyge-komité kommer til at afgive. 



