3o8 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



diske former vil her kun gjøre skade ved at forsinke og besværliggjøre 

 adgangen til den rette lægebehandling. 



Storheden i Majors verk er først og fremst den rigtige losning af 

 det urgamle problem om tutors og lægens gjensidige pligtforhold. Suum 

 cuique. Løsningen af opgaven var saa ideel, at loven kunde nøie sig med 

 færre formaliteter og desuagtet give større betryggelse end nogen af de 

 fremmede love, der havde tjent den som forbilleder. 



Majors geniale talent har ogsaa skabt det norske sindssygeasyl, en 

 indretning, der savner sidestykke i noget andet land. 



Sindssygeasylet er et institut, der er forlenet med en særegen rets- 

 stilling, hvis mest karakteristiske træk kan sammenfattes saaledes: 



I. Det paaligger det enkelte asyl blandt de af sine værger til op- 

 tagelse anmeldte sindssyge at udvælge dem, som det finder bør optages, 

 samt under visse i loven fastsatte omstændigheder mod tutors vilje at til- 

 bageholde sindssyge i asylet. Det paaligger asyllægen ex officio med 

 upaaankelig myndighed at erklære en i asylet behandlet patient helbredet 

 for sindssygdom, og i og med udstedelsen af saadan helbredelseserklæring 

 gjenindtræder patienten i nydelsen af alle de borgerlige rettigheder, som 

 han ved udstedelsen af sindssygeattesten tabte. 



Sindssygeasylerne og deres bestyrere har altsaa faaet 

 overdraget en del af statens myndighed til at berøve bor- 

 gere friheden og til under visse omstændigheder at gjen- 

 give dem denne. 



Sindssygeasylerne er de eneste norske anstalter, der har faaet over- 

 draget en saadan ret. Et sygehus kan saaledes ikke optage en voxen 

 person uden efter dennes egen begjæring, medmindre han i henhold til 

 lov ^ forlanges indlagt af en offentlig mjmdighed (øvrighed, sundheds- 

 kommission), og naar sygehuset har optaget ham efter saadan rekvisition, 

 maa det, saalænge han er syg, beholde og behandle ham, til han begjæres 

 udskreven af den myndighed, der har rekvireret ham indlagt. Nogen 

 retentionsret har sygehuset ikke. 



Fængslerne maa ligeledes modtage de fanger, som forlanges indsatte 

 af vedkommende myndigheder, og beholde dem, saalænge disse bestemmer^. 

 Fængslerne har saaledes ligesaalidt som sygehusene nogen del i ansvaret 

 for frihedsberøvelsens iværksættelse eller varighed. 



1 Se navnlig: Lov om Sundhedskommissioner m. v. af i6de Mai i860 § 21, Lov ang. 

 Spedalskes Afsondring af 6te Juni 1885 § 3 samt Lov ang. særegne Foranstaltnin- 

 ger mod tuberkuløse Sygdomme af 8de Mai 1900 § 6. Jfr. s. 222 note. 



2 Jeg ser bort fra adgangen til at tilbageholde en fange en ganske kort tid. 



