I gi 6. No. II. OPTAGELSE I OG UDTRÆDELSE AF ASYLER CSV. 3 II 



mærksomhed, neiagtighed og oveise samt rette deres interesse mod hen- 

 sigtsmæssige maal. 



Alt hvad der sker i asylet, skal tjene psykiatriske formaal og staa 

 under lægens myndighed. Asylbestyreren skal selvfølgelig ikke være jord- 

 bruger, ikke meierimester eller haandverker; thi en psykiater, der vil være 

 sindssygelæge og straalemester tillige, kommer let paa afveie. Men hans 

 psykiatriske skolegang bør have lært ham, og hans daglige virksomhed bør 

 stadig indprente ham, at al god administration beror paa e\nen til at 

 bruge de underordnede og give enhver enkelt af dem den størst mulige 

 frihed til at arbeide indenfor sit særlige omraades grænser, og fremfor alt 

 paa, at man altid har klart for sig, af hvem man kan modtage og til hvem 

 man kan give ordrer. 



Vi har tidligere (B. II s. 262) lovet at redegjøre for den institutionelle 

 forskjel mellem en tysk -> Irrenanstalt« og et norsk ■> Sindssygeasyl«, og vi 

 vil her søge at indfri dette løfte. 



Der existerer ingen tysk rigslov angaaende sindssyges behandling og 

 forpleining, idet ordningen af denne sag er overladt til enkeltstaterne, som 

 har organiseret sin sindssygepleie efter temmelig stærkt afvigende methoder. 



Men da civillovbogen af i8de August 1896 er gjældende for hele 

 riget, og denne, saavelsom rigsstrafteloven af 15de Mai 1871, følger det 

 metafysiske system, vil der ikke i Det tyske rige kunne indrettes anstalter 

 svarende til vore sindssygeasyler. Som vi tidligere har omtalt, findes der 

 i Tyskland saavel oft'entlige som private sindssygeanstalter. Af de offent- 

 lige eies nogle af vedkommende stat, men de fleste af provinser eller en- 

 gere kommuner. I Preussen eies de af provinserne eller de større by- 

 kommuner. Anstalterne faar sine patienter anviste af myndighederne og 

 mangler retentionsret. 



Ved Reichsgeneralordnung af 26de Juni 1900 § 30 maa de private 

 eiere have koncession af »höhere Verwaltungsbehörde« til at drive disse; 

 men saadan bevilgning kan ikke nægtes, naar visse, nærmere angivne, 

 betingelser er opfyldte. 



