I916, No. II. BEHANDLING OG FORPLEI.NING UDENFOR ASYL OSV. 317 



væsen særskilt antagne Læge jevnlig tilsee dem og derom afgive Indberet- 

 ning til Medicinalbestyrelsen. 



Det skal derhos være enhver oftentlig eller privat praktiserende Læges 

 Pligt, ufortøvet at gjøre Anmeldelse til Øvrigheden angaaende de Mislig- 

 heder med Hensyn til Behandlingen af Sindssyge, der ere udsatte i privat 

 Forpleining, som maalte komme til deres Kundskab. 



§ 18. 



Naar en Sindssyg, der har været forpleiet paa en af de i §§ 15 og 

 16 nævnte Maader, formedelst Bedring eller Helbredelse gjengives den 

 personlige Frihed, eller ved Døden afgaaer, skal Anmeldelse derom, led- 

 saget i sidste Tilfælde af Forklaring om Dødsaarsagen, inden 48 Timer, 

 gjøres af den, hos hvem den Syge har opholdt sig, for vedkommende i de 

 anførte §§ nævnte Læger. 



§ 19- 

 Medicinalbestyrelsen kan til enhver Tid lade anstille særskilt Under- 

 søgelse angaaende enhver Sindssyg, der nyder Forpleining hos Private. 



Majors motiver til dette kapitel er saalydende: 



«ad Cap. 4. Da Bestemmelserne i dette Capitel angaae den talrigste 

 Qasse af Sindssyge, hvis Skjæbne og Tilstand hidtil har været uden al 

 Beskyttelse og uden al Control ; da Erfaring har viist at Patienterne under 

 disse Forholde stadigen ere udsatte for de sørgeligste Savn, den hjerte- 

 løseste Ligegyldighed, ja meget ofte endog for aabenbar og brutal Mis- 

 handling, bliver det især her nødvendigt at Lovgivningen indfører For- 

 bedringer og sætter Grændser for en Mængde Misbrug, som have indsneget 

 sig giennem Aarhundreder af en lovløs Tilstand. Allerede i en fore- 

 gaaende Indberetning er der fremstillet et Billede af den private Sindssyge- 

 Pleie, saaledes som den nu findes i vort Land; det er beviist, at denne 

 Forpleining i og for sig er uhensigtsmæssig, og at den, anvendt paa den 

 nuværende Maade, nødvendigviis maa afstedkomme Scener af den meest op- 

 rørendeNatur. Alt dette er nemligen hovedsageligt fremkaldt og vil stedse frem- 

 kaldes ved at man ved Forpleiningen af fattige Sindssyge ikke tager nogetsom- 

 helst andet Hensyn end, for den muligst billige Priis at befrie Samfundet 

 for disse ulykkelige Individer. Heraf alene bliver det indlysende at virke- 

 lige Forbedringer i denne Henseende ikke ville kunne indføres uden for- 

 øgede Udgifter, eller uden en directe Indblanden af den administrative 

 Myndighed, der hidtil som et taust Vidne har staaet aldeles udenfor disse 



