1916. No. II. BEH.\XDLING OG FORPLEI.MNG UDENFOR ASYL OSV. 319 



Tendens til at skjule saadanne Syge og til at unddrage dem al Opmærk- 

 somhed, hvortil Anledningen er saa uindskrænket, at ofte Existencen af 

 disse Patienter er fuldkommen ubekjendt endog for de nærmeste Omgi- 

 velser. Dette er urigtigt, thi Erfaring har viist at, deels virkelige Forbry- 

 delser ere blevne udøvede under dette hemmelighedsfulde Sier, og at 

 desuden Tiden og Vanen lidt efter lidt frembringer en Ligegyldighed for 

 saadanne besværlige og opgivne Familielemmer, saa at de ofte fuldkom- 

 ment overgives til Fremmedes eller Tjeneres Forgodtbefindende. Derved 

 blive de ofte udsatte for Vanrøgt og Mishandling, og da desuden deres 

 Forpleining i Almindelighed bringer deres Oppassere en betydelig Fordeel, 

 kunne disse letteligen forledes til at fortie en indtrædende Bedring for 

 ikke at miste en saa væsentlig Indkomstkilde. Dette maa Lovgivningen 

 forhindre, idet den ogsaa udstrækker sin Beskyttelse til disse S3'ge. Om 

 man end sætter Helligheden og Ukrænkeligheden af de huuslige Forholde 

 nok saa høit, kan man dog vel neppe ansee det for et utilbørligt Brud der- 

 paa, at der fordres en simpel Anmeldelse om et sindss3-gt Familielems 

 Existence, og at der indrømmes vedkommende Læge Ret til at undersøge, 

 et saadant Individs Tilstand og Forholde, naar Omstændighederne gjøre 

 det nødvendigt. 



ad. § 16. I de Tilfælde, som denne § omfatter, findes al mulig Grund 

 til at indføre og overholde en saa noiagtig Control som muligt. Hvad 

 enten det nemligen er velhavende eller fattige Sindss3'ge, som udsættes 

 mod Betaling, kan man ligefuldt befrygte at ^lisbrug kunne finde Sted. 

 I første Tilfælde fordi Betalingen ofte er af den BetN-denhed, at den vil 

 kunne forlede til at fortie en hos den anbetroede Patient indtrædende 

 Bedring eller Helbredelse; i andet Tilfælde fordi Godtgjørelsen i Almin- 

 delighed her er saa ubet\'delig, fra 5 til 12 Spd. aarligen for rolige S3'ge, 

 at det formeligen er nødvendigt med Sparsomhed at tildele Patienterne 

 Livets første Nødvendigheder, dersom Forpleiningen ikke skal medføre 

 absolut Tab, omendskjønt ingen saadanne Syge nogensinde optages i pri- 

 vate Huse, uden for den Fordeels Skyld, som man vil uddrage af deres 

 Forpleining. Imedens de fleste Lovgivninger med Taushed forbigaae 

 dette vigtige Punct, have de engelske Love ligesiden 1832 med stedse 

 stigende Strenghed vaaget over de Patienters Skjæbne, som forpleies i 

 private Huse. Men selv disse Bestemmelser vare utilstrækkelige og gave 

 Anledning til saamange Misbrug, at Lord Asley [sic] den 23. Juli 1844, 

 da han i Underhuset indførte den nye Sindssyge Bill, der nu er antaget 

 som Englands Sindss3-ge-Lov, udtalte sig derom paa følgende Maade. Huset 

 havde ingen Ide om de Skjændigheder (abominations) som foregik i disse 

 private Huse. Der var indrømmet de Sindssyges Slægtninge og Huus- 



