322 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



Maade undskyldelig, saalænge som den under disse Forholde er uundgaae- 

 lig, men bringes disse Midler i Anvendelse efterat Raserie-Anfaldet er 

 over, da bliver det en Mishandling af den mest oprorende og umenneske- 

 lige Sort, og man kan med temmelig Sikkerhed antage at dette finder 

 Sted, mindst i tvende Tilfælde for hvert lo af saadanne Patienter, som 

 udtinges i private Huse 



Enhver, der har iagttaget Mennesket under lignende Sygdomsanfald, 

 veed, at man kun i yderst sjeldne Tilfælde finder en komplet Forstyrrelse 

 af Forstands-Functionerne forbunden dermed. Som oftest kunne de Syge 

 derimod iagttage og erkjende deres Forholde og Omgivelser, de vise Til- 

 bøielighed for enkelte, Modbydelighed for andre Personer; de opirres ved 

 Spot og indigneres og beklage sig over unødvendig Haardhed. I kortere 

 Mellemrum kunne de tale fuldkomment sammenhængende og de udvikle 

 ofte megen List og Skarpsindighed i den Maade, hvorpaa de søge at op- 

 naae deres Hensigter. Denne Blanding af Forstand og Uforstand er det, 

 som bidrager til at give Sygdomme disse deres mest tilbagestødende og 

 afskrækkende Træk; det er den som giver Anledning til at enhver Iagt- 

 tager, der ikke formaaer at kaste et dybere Blik i Patienternes Sjælstilstand, 

 sammenblander dem med Ideen om moralsk Perversitet, og føler sig gjen- 

 nemtrængt af Uvillie og Afsk3'e, hvor han burde ledes af den dybeste 

 Medlidenhedsfølelse. Dette bliver i høieste Grad Tilfælde blandt den for- 

 domsfulde og uoplyste Almue, hvorved mange Ulykker beredes de Sinds- 

 syge. — Denne Sygdomsforms Hovedsymptom er en forøget og uregiet 

 Drift til at handle ^, Forstyrrelsen af Ideerne, og Mangel paa Sammenhæng 

 mellem Tankerne er et secundært Tegn, som i de forskjellige Tilfælde 

 viser sig i yderst forskjellig Grad. En indtrædende Bedring tilkjendegiver 

 sig derfor ikke saameget ved en fornuftigere Tale og mere ordnede Ideer, 

 men især ved en mere passende Opførsel, ved roligere Manerer og Facter, 

 og ved et forandret legemligt Befindende. Denne Forandring oversees 

 letteligen af den almindelige Mand, som i Patienternes større Rolighed kun 

 seer en naturlig Udmattelse efter den evige Larmen og Støien, i deres 

 stille Bønner om Løsladelse og om mildere Behandling, kun de gamle 

 Klager og Besværinger i en noget forandret Form. Ved den tilbageven- 

 dende Bevidsthed finde de Syge sig selv bundne omgivne af Ureenlighed 

 og Utøi, ofte i en saagodtsom nøgen Tilstand udsatte for en stivnende 

 Kulde, og snart vil den Overbevisning paatrænge sig dem, at ingen For- 

 løsning er at haabe, om end deres Sygdom skulde aftage eller ophøre. 

 Nægtelser, Forhaanelser, legemlige Mishandlinger ere de Midler, hvormed 



^ Udhævet af M.\jor. 



