I916. No. II. BEHANDLING OG FORPLEINING UDENFOR ASYL OSV. 323 



man besvarer deres Bonner og bringer deres Klager til Taushed. Paa 

 denne Maade drives de Syge tra en begyndende Bedring til den høieste 

 Fortvivlelse og fra denne udvikler sig igjen et nyt Anfald. Under Recon- 

 valescentsen befinde nemligen disse Patienter sig altid i en Tilstand, som 

 udmærker sig ved en eiendommeligt forøget Modtagelighed, saavel for legem- 

 lige som aandelige Paavirkninger. Enhver Modgang, enhver Smerte føles 

 tidobbelt af det svage og irritable Nerves3'stem, og forøges end mere af 

 den exalterede og sygelige Phantasi. Tænker man sig nu en Reconvalescent 

 under de beskrevne Forholde, da maa man aldeles forglemme at heftige 

 Sindsrystelser og Gemytsbevægelser ere de almindeligste Anledninger til 

 en Sindss3'gdoms Udbrud, torat kunne nære noget Haab om, at den be- 

 gyndende Bedring vil kunne skride frem til varig Helbredelse. De Fleste 

 ville sikkerligen indsee, og næsten med Bestemthed kunne forudsige, at et 

 nyt Anfald af Sygdommen uundgaaeligt vil fremkaldes ved en saadan Be- 

 handling. Kun Faae have Mod til fuldkomment at sætte sig ind i et saa- 

 dant Individs Stilling, Mængden viger uvilkaarligen tilbage for al den 

 Rædsel, som allerede ved det første Blik paa en saadan Tilstand frem- 

 kaldes. Dette er den private Sindss3'ge-Pleies mørkeste Side, men Intet 

 berettiger os til at haabe, at den kun sjeldent i \'irkeligheden fremvises; 

 thi 900 Medborgere ere i den ulyksalige Stilling, at de hvert Oieblik kunne 

 hjemsoges af en saadan Skjæbne, uden at noget Lovbud taler til deres 

 Forsvar, uden at nogen Autoritet vil fole sig kaldet til al varetage deres 

 Interesser. 



De Bestemmelser, som ere indeholdte i denne og de to følgende §§, 

 søge at raade Bod paa disse Onder. Lægens Bevidnelse om, at der paa 

 Udsættelses-Stedet findes de nødvendige Betingelser for de Syges forsvar- 

 lige Forpleining, samt de paabudne gjentagne Lægebesøg saalænge et 

 Raserianfald vedvarer, ville betydeligen formindske Sandsynligheden for, 

 at Scener af ovenbeskrevne Art kunne forekomme, om man end aldrig 

 kan haabe aldeles at forhindre dette, saalænge man er nødt til at udsætte 

 ubændige og rasende Sindssyge i privat Forpleining.« 



Indredepartementets foredrag af 27de December 1847 indeholder ingen 

 specielle bemærkninger vedkommende nogen af de her omhandlede para- 

 grafer^; men flere af de ovenciterede bemærkninger er øiens3'nlig fremkaldte 

 af Majors udtalelser i motiverne til disse. 



Den kgl. proposition er ordlydende overensstemmende med Majors 

 udkast. 



Under stortingskomitéens behandling af propositionens 4de kapitel 

 forelaa som s. 179 omtalt Majors forestilling af 27de Marts 1848. I denne 



^ Departementets generelle bemærkninger er indtagne s. 93 f. 



