I916. No. II. BEHANDLING OG FORPLEIXIXG UDENFOR ASYL OSV. 325 



vittighed, thi ogsaa Nationer have sin Bevidsthed og sin Anger. Her er 

 ikke Tale om Udgifter, her er alene Tale om man skal lade et uforsvarligt 

 Sparesvstem vedblive, som er opstaaet i Uvidenhed, som har existeret i 

 Mørke, men som ikke kan bestaae efter at være draget frem for Lyset, 

 uden at blive en aabenbar Uretfærdighed. = 



I komitéen raadede der stor tvil om hvorledes man skulde stille sig 

 til den her omhandlede sag; og i sin indstilling anfører komitéen herom: 



»ad 15 — 19. Bestemmelserne i disse §§ ere uden Tvil de vigtigste i 

 den hele Lov, da de angaae det ulige største Antal af Sindssyge, nemlig 

 dem, der forblive hos deres Familie, eller udsættes i privat Forpleining. 

 Disse have hidindtil altsaa været unddragne enhver Control, og deres Til- 

 værelse har ikke sjelden været ubekjendt næsten for alle Andre, end dem, 

 som skulde tilsee dem. At der af saadanne Forhold hj'ppigt vil kunne 

 opstaae store Misligheder, er let at beregne, selv om man ikke havde en 

 Mængde tilstrækkeligt constaterede Kjendsgjerninger at paavise. Det er 

 imidlertid netop her, at Loven vil bevirke de største Forandringer i det 

 Bestaaende, og gribe ind i forhen af Lovgivningen uberørte Forhold; hvor- 

 for det for Committeen har været vanskeligt at blive enig med sig selv 

 om, hvorvidt den turde tiiraade Antagelsen af den Kongelige Proposition 

 i dette Punkt, i hvilken Henseende den heller ikke har troet at kunne see 

 aldeles bort fra de Udgifter, som derved rimeligviis ville paafores deels 

 Private deels de forskjellige Communer. Men Committeen maa paa den 

 anden Side erkjende. at. hvis Lovgivningen her er for ængstelig med at 

 gribe ind, vil den øvrige Lov om Asylerne, og hvad dermed staaer i For- 

 bindelse, være et høist ubetydeligt Skridt til at værne om disse mange 

 Ulykkelige i vort Fædreland. Da Bestemmelserne om denne Gjenstand 

 maa være modificerede efter de forskjellige Stedsforhold, kunne Erfaringer 

 fra andre Lande ikke ansees i tilstrækkelig Grad veiledende, og man er 

 derfor i denne Sag nødsaget til, hvis der skal tænkes paa nogen snarlig 

 Forbedring, at gaae forsogsviis frem, overladende til Fremtiden at god- 

 kjende eller forkaste og forbedre Forsøgene. Committeen vil dernæst frem- 

 sætte sine Bemærkninger særskilt til enhver af disse §§er. 



ad § 15. At Anmeldelse skal skee til Lægen inden 48 Timer kan 

 formeentlig ikke forlanges overalt her i Landet, hvorfor »inden 48 Timer« 

 bør forandres til »snarest muligt«. Da Lægen ofte boer meget fjernt, bør 

 det formeentlig være \'edkommende overladt at gjøre Anmeldelse til Præ- 

 sten, hvis Sag det da bliver at underrette Lægen, hvem det forbeholdes 

 Ret til at undersøge den Syges Tilstand. Overeen^temmende hermed 

 bliver altsaa §en at omredigere. 



