330 



PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



opmærksomhed paa forholdet, naar han har skjellig grund til at antage, at 

 der finder misligheder sted af den i paragrafen omhandlede art. Det er 

 da politiets sag at afgjere sporgsmaalet om, hvorvidt der skal skrides ind 

 eller ikke. Ønsker politiet lægens medvirkning under undersøgelsen eller 

 i anledning af iverksættelsen af forholdsregler til mislighedernes fjernelse, 

 maa det anmode herom, og først efter en saadan anmodning kan han 

 foretage videre skridt. 



Til § 17. Denne bestemmelse staar i strid med lovens hele system 

 og tankegang, og det er derfor rimeligt nok, at man i hele paragrafrækken 

 forgjæves har søgt efter en passende plads for den. Grunden til, at man 

 netop har valgt No. 17, kan vi ikke oplyse. 



Paragrafen angaar ene og alene et økonomisk forhold; thi, som vi 

 tidligere (B. I s. 156 f.) har oplyst, var det først flere aar efter lovens 

 ikrafttræden, at man gjorde den opdagelse, at denne bestemmelse ogsaa 

 kunde benyttes til at skafte fattigvæsenet tutelmyndighed. Vi finder det 

 derfor hensigtsmæssigt at behandle denne paragraf i sammenhæng med 



§ 19- 



Til § 18. hidredepartementet meddeler i en skrivelse af i6de April 



1858 til landfysikus Blich, at »de i Paragrafen omhandlede Fortegnelser 

 antages at burde indeholde Angivelse af de tilseede Sindssyges Navn og 

 Alder samt Forklaring om de Omstændigheder, som have foranledig "^t 

 Lægens Tilsyn og om vedkommende Sindssyges Tilstand, — at efter 

 Lovbestemmelsens Udtryk og Hensigt antages Forpligtelsen til at levere 

 saadan Fortegnelse kun at gjælde, forsaavidt Lægens Tilsyn til en Sinds- 

 syg er foretaget i Henhold til nogen af Bestemmelserne i Loven af 17de 

 August 1848 (jfr. sammes §§ 15, 16 og 19) — samt, at det ansees som 

 en Selvfølge, at den oftentlig ansatte Læge, naar han finder Mangler ved 

 de ham fra privat praktiserende Læger tilstillede Fortegnelser af her- 

 omhandlede Slags, direkte bør gjøre vedkommende Læge opmerksom 

 herpaa.« 



I Justitsdepartementets cirkulære af 15de Marts 1887 heder det: 

 » — - — — I den Fortegnelse over tilseede sindssyge, som ifølge Sinds- 

 sygelovens § 18 af enhver Læge aarlig skal indsendes til Medicinal- 

 styrelsen, bør -for hver enkelt sindssygs vedkommende anmærkes, hvorvidt 

 der har været noget at erindre mod Forpleiningen, og hvad der i Tilfælde 

 i den Anledning er foretaget.« 



Den forpligtelse, som §§15, 16 og 18 paalægger lægerne, er en 

 ikke ringe byrde, og det er derfor rimeligt, at der allerede i lovens første 



