19 16. No. II. BEHANDLING OG FORPLEINIXG UDENFOR ASYL OSV. 335 



vde de der forpleiede sindssyge det fomodne specielle Lægetilsyn 



I en ny skrivelse fra medicinaldirektøren af 31. Juli 1895 gjøres den sam- 

 me betragtning gjældende for de øvrige til statsas^lerne knyttede kolo- 

 nier. Ved nyere asyler er der paa deres egen grund opført egne aabne 

 afdelinger, og^saa kaldet kolonier, nærmest efter mønster af Alt-Scherbitz. 

 Allerede før de ældste af de nævnte kolonier kom istand, var der af 

 private oprettet forpleiningssteder for sindssyge, som ikke stod i forbindelse 

 med noget asyl. Brigadelæge Heyerdahl oprettede saaledes, antagelig i slut- 

 ningen af 1850-aarene. nogle saadanne forpleiningssteder ved Kristiansand, 

 og omtrent paa samme tid anlagde lensmand Oxaas i Lyngen en lignende 

 koloni. 



I 1880-aarene voxede der op, særlig paa Ostlandet, flere lignende 

 kolonier med et stedse større antal sindssxge, flere med mere end 20 og 

 enkelte med op til 30 patienter, og samtlige disse kolonier var selvfølge- 

 lig anlagte i lukrativt oiemed^. I disse kolonier, som optog fattige sinds- 

 syge tilhørende begge sindssygelovens forpleiningsklasser, anbragte fattig- 

 kommissionerne — tildels gjennem mellemmandsvirksomhed — sine pati- 

 enter. Kolonierne kontrolleredes som andre forpleiningssteder af vedkom- 

 mende embedslæge, men der var ikke antaget læge ved nogen af dem. 

 I 1893 henledede medicinaldirektøren | Bentzen) Justitsdepartementets 

 opmærksomhed paa disse meget mangelfuldt kontrollerede kolonier. I 1900 

 inspicerede medicinaldirektøren (Holmboe) flere af dem, og omtrent sam- 

 tidigt indgav amtslægen i Akershus, dr. Harald Holm, en indberetning om 

 kolonierne og sindssygeforholdene i dette amt. De fremkomne oplysninger 

 var meget nedslaaende, og den pinlige opmærksomhed, de vakte, gav, som 

 ovenfor s. 197 f. nævnt, stødet til, at Akershus amt gik til opførelsen af et 

 asyl for amtet. Men forholdene krævede overalt en hurtig indskriden af cen- 

 traladministrationen, og Justitsdepartementet udfærdigede derfor i henhold 

 til lov af 27. Juni 1891 § 4 under 20. December 1901 en rundskrivelse 

 til amtmændene, i hvilken der opstilles en række fordringer som betingelse 

 for optagelse af sindssyge, der forpleies med stats bidrag. Blandt 

 disse fordringer var den, at kolonien kun maatte optage patienter af samme 

 kjøn og ikke flere end 20 "^. 



De forskiellige slags kolonier optog efterhaanden et stigende antal 

 sindssNge og kom saaledes til at overtage en betragtelig del af sindssyge- 

 pleien udenfor asyl. 



^ Se M. Holmboe: .Om sindsss-gekolonier i Norge', Tidsskrift for den norske lægefore- 

 ning 1902 s. 379 f., samt samme forfatter: ,Om sindssygepleien i Norge og navnlig om 

 amtsasyler" i s. tidsskrift 1905 s. 797 f. 



- Vi 6nder ikke her plads til at indtage rundskrivelsen i dens helhed. 



