336 PAUL WINGE. M.-N. Kl. 



Det er imidlertid neppe muligt at meddele en paalidelig opgave over 

 antallet af de i kolonier forpleiede sindssyge, fordi det i adskillige tilfælde 

 kan være tvilsomt, om et forpleiningssted bor betegnes som koloni^. Pati- 

 entantallet kan nemlig ikke i og for sig alene være afgjerende, da dette 



kan variere mellem 2 og 20. Den theoretisk rigtige sondring mellem fa- 



» 

 miljeforpleining og koloniforpleining, nemlig den, at den førstnævnte optager 



patienten i forpleierens familje og lader ham dele dennes kaar, medens den 



sidstnævnte ikke byder ham disse vilkaar, — lader sig heller ikke altid 



let gjennemføre i de foreliggende tilfælde, navnlig naar forpleiningsste- 



det ogsaa optager urolige sindssyge. — Endelig findes der, som strax skal 



omtales, ved de store ansamlinger af forpleiningssteder, som f. eks. i Lier, 



en slags mellemting mellem familjepleie og kolonipleie. 



Imidlertid vedblev dog — trods asylpladsenes stigning og trods ind- 

 rettelsen af flere store kolonier — de fleste af vort lands sindssyge at 

 være henvist til den primitive familjepleie, som havde bestaaet fra tiden 

 før sindssygelovens ikrafttræden. Fattigvæsenet beholdt jo, trods sinds- 

 sygeloven, hals og haand over de fattige sindssyge, som det efter lovens 

 ikrafttræden behandlede paa samme maade som før. Det anbragte dem i 

 lægd eller udsatte dem til enkelte familjer elier til kolonier, — indtil lo\°n 

 af 15. Mai 1900 traadte i kraft, leilighedsvis endog efter licitation. 



Enkelte psykiatrisk interesserede distriktslæger modarbeidede med held 

 fattigvæsenets praxis med at udsætte sindssyge paa afsidesliggende gaarde, 

 og søgte at faa de flest mulige anbragte i nærheden af lægens bosted. 

 Herved fremkom en koncentration af forpleiningssteder i et engere distrikt, 

 hvilket muliggjorde hyppigere lægebesøg, lettede kontrollen og tilveiebragte 

 samarbeide mellem distriktslægen og de skikkede forpleiere. Distriktslægen 

 i Faaberg, Torp, fik saaledes allerede i løbet af 1880-aarene anbragt de 

 fleste af de Kristians amt vedkommende sindssyge paa forpleiningssteder i 

 nærheden af Lillehammer, og det i denne by beliggende amtssygehus kom, 

 som ovenfor omtalt s. 197, til at fungere som en slags central for de urolige. I 

 Lier, hvor befolkningen efterhaanden blev vant til at stelle med sindssyge, 

 fik distriktslæge Pettersen, der boede i Drammen, anbragt et stort antal 

 sindssyge, fortrinsvis fra Buskeruds amt. Efter Pettersens fratræden har 

 hans efterman-d i embedet, Grimsg.^ard, fortsat hans arbeide og udvi- 

 det og forbedret forpleiningsstederne. Disse er af forskjellig størrelse, 

 enkelte kolonier med optil 20 patienter og flere af dem udstyrede med 



1 Ved medicinaldirektørens inspektion i 1910 opgaves antallet af de i kolonier forpleiede 

 sindssyge til 644. 



