I916. No. II. BEHANDLING OG FORPLEINING UDENFOR ASYL OSV. 339 



tiden. Fordelingen af Udgifterne ved fattige Sindssyges Forpleining har 

 hidtil været forskjellig paa de forskjellige Steder i Landet. I Almindelig- 

 hed udredes Omkostningerne af Kjøbstads- eller Amts-Kommunen, paa 

 andre Steder derimod af de enkelte Præstegjelds-Kommuner eller Fattig- 

 districter. Den sidste Fremgangsmaade er i den Grad uhensigtsmæssig og 

 forbunden med saa bet3-delige Onder, at den alene er istand til at tilintet- 

 gjøre \'irkningen af de bedste Bestræbelser og Foranstaltninger. Mange 

 af Landets Præstegjeld og enkelte Byer ere nemlig deelte i flere Fattig- 

 districter, og disse smaae Kommuners Resurcer ere saa ubetydelige, at 

 de aldeles ville udtømmes, dersom uheldigviis flere Sindssyge skulde under- 

 holdes paa eengang, og selv Omkostningerne for en enkelt Patient ville 

 i flere Tilfælde foles som en næsten uoverkommelig Byrde. Dertil ville 

 altid de fattigste Kommuner i Regelen have det forholdsviis største Antal 

 Sindssyge at forsørge, formedelst den høiere Grad af Trængsler og Ul3'kke. 

 som hviler paa Indvaanerne. I disse Tilfælde bliver det nødvendigt, hvad 

 enten der findes vel indrettede Sindssyge-Asyler eller ikke, enten at lade 

 de S3'ge flakke omkring til Skade for den offentlige Orden og Sikkerhed, 

 eller at udleie dem til fattige Almuesmænd for en saa lav Godtgjørelse 

 som muligt. Det samme vil oftere indtræffe selv i de mere velstaaende 

 Kommuner, idet Fattigbest3Telserne, hvem Omsorgen for fattige Sindsfe3'ge 

 paahviler, ofte lade sig forlede af en hjerteløs Sparsommelighed til at und- 

 drage sig fra de bet3-delige Opoffrelser, som en passende Behandling af 

 de Sindssyge udfordrer. Sammenholder man dette med, hvad der ovenfor 

 er anført om Nødvendigheden af at Sindss3'ge allerede i den første Tid af 

 S3'gdommen blive indleverede til As3-lerne eller undergivne en passende 

 Behandling, da bliver det klart, at saavel Patienternes personlige som Sam- 

 fundets almindelige Interesse bliver lige slet varetaget, saalænge man paa- 

 byrder hver enkelt Fattigbestyrelse Byrderne ved de Sindssyges Forplei- 

 ning, eller saalænge man gjør det afhængigt af den om saadanne Syge 

 skulle erholde en passende Behandling eller ikke. 



I Belgien ere de Sindssyge i denne Henseende fuldkomment sammen- 

 blandede med de almindelige Fattiglemmer, og Resultaterne af en saadan 

 Fremgangsmaade beskrives i efterfølgende Linier af den berømte Guislain, 

 som i en Række af Aar med utrættelig Iver har virket til en Forbedring 

 af de Sindssyges Kaar i dette Land*. Nødvendigheden af en passende 

 Behandling, dette vigtige og væsentlige Hensyn, sysselsætter næsten ingen 

 af vore Kommuner; de gjøre intet Udvalg af de Personer, til hvem Omsor- 

 gen for de Sindssyge anbetroes. De som skulle pleie de Syge betragtes 



Exposé sur l'état actuel des aliénés en Belgique 1838. 



