1916. No. II. BEHANDLING OG FORPLEIMNG UDENFOR ASYL OSV. 357 



pleining. naar Lægen uden at opbebie Rekvisition tVa Amtet efter de fore- 

 liggende Oplysninger finder særskilt Reise paakrævet. Dette maa, tilfoier 

 Departementet, ansees at gjælde, saavel hvor Resultatet af den foretagne 

 Undersøgelse bliver at paagjældende sindssyge overfores til offentlig For- 

 pleining, som hvor dette ikke er Tilfældet — — — — — — .> 



I Justitsdepartementets skrivelse af 5te Februar 1892 er det antaget, 

 -at en Distriktslæge efter de ham ved hans Ansættelse paalagte almindelige 

 Forpligtelser ikke kan være berettiget til at undslaa sig for at overtage 

 det i § 2 i Loven af 27. Juni 1891 — — — — omhandlede Hverv som 

 Sindssygelæge for det Amt, under hvilket hans Enibedsdistrikt er belig- 

 gende mod, at han herfor erholder er særskilt Godtgjorelse, der i Tilfælde 

 af. at Enighed om sammes Størrelse ikke kan opnaaes, maa blive at fast- 

 sætte ved Skjøn ;. 



Dette spørgsmaal er forovrigt bortfaldt ved lov av 26. Juli 1912, der 

 har oprettet egne amtslægeembeder, til hvilke de her omhandlede forret- 

 ninger ifølge § 7 skal henlægges ^ 



Sluttelig skal bemærkes, at medicinaldirektøren i sin skriv.'^lse af 15. 

 Februar 1895 har udtalt, at amtslæger maa -have Anledning til at udtale 

 sig, ikke alene i de Tilfælde, hvor Amtmanden eller vedkommende B3'- 

 kommune forlanger hans Erklæring, men ogsaa, hvor han selv finder det 

 tvilsomt, om den af Distriktslægen trufne Afg^jørelse er den rette — — •:. 

 Dette er forøvrigt ligefrem paalagt ham som pligt i cirkulæret af 10. No- 

 vember 1 89 1. 



Sporgsmaalet om amtslægens og embedslægens (distriktslægens) gjen- 

 sidige stilling ved behandlingen af de her omhandlede sager har foranledi- 

 get Justitsdepartementet til i skrivelse af 3dje April 1908 at henvise til en 

 udtalelse af medicinaldirektøren om, >at det vilde være heldig, om amts- 

 lægen oftere foretog sine undersøkeiser av tvilsomme tilfælde sammen 

 med distriktslægen, hvorved vistnok adskillige dissenser mellem amtslægen 

 og vedkommende distriktslæge vilde kunne undgaaes. Cirkulæret af 10. 

 November 1891 III. 2 giver ogsaa anvisning herpaa«-. 



Til § 3. 



Efter loven er sporgsmaalet om, hvorvidt betingelserne for tilstaaelse 

 af statsbidrag til fattige sindsyges forpleining er tilstede eller ikke, hen- 



1 Da den i denne lov fastsatte nye organisation forst efteihaanden kan gjennemfores i 

 hele riget, er til undgaaelse af for\exling de læger, som i henhold til loven af 27de 

 Juni 1891 ansættes i amter, hvor den nye lov endnu ikke er gjennemført, af medicinal- 

 styrelsen benævnte .sindssygeinspektører" istedenfor amtslæger. 



" Jfr- Justitsdep. skriv, af ■•^'-204 og rundskrivelse af ^f j 05. 



