14 FRANCIS HARBITZ. M.-N. Kl. 



längs trachea, i hilus av lungerne og langs bronchierne, enkelte ostede gland - 

 1er paa halsen og i abdomen, saavel langs aorta og iliacalkarrene som i 

 mesenteriet. 



Epikrise: Paa grund av de utbredte tuberkuløse forandringer kan intet 

 sikkert sluttes om hvorvidt lungerne eller lymfeglandlerne (i thorax) er pri- 

 mært inficeret; heller intet om sammenhængen mellem tuberkulosen i de for- 

 skjellige lymfeglandelgrupper. 



29. Obd. 190/1915: 2 aar gl. gut, hvis mor var tuberkuløs; barnet 

 døde under hæmoptyser. 



Der fandtes en betydelig utbredt iungetuberkulose med gangræn og 

 empyem, spredte miliære tuberkler i en del organer. Desuten en utbredt 

 ostet degeneration i de forstørrede lymfeglandler paa halsen, i axillerne samt 

 i hilus av lungerne og i abdomen. 



Epik rise: Paa grund av den betydelige lungetuberkulose kan intet 

 sikkert nu uttales om primært utgangspunkt; men det synes dog mest sand- 

 synlig — og overensstemmende med de almindelige erfaringer — at tuberkulose» 

 i lymfeglandlerne er primær. 



Ser man gjennem kasuistiken, vil man finde at lymfeglandlerne var 

 sterkt og utbredt angrcpne saavel paa halscti som i brystet og abdomen 

 (retroperitonealt og i mesenteriet); hertil kom ogsaa undertiden en lignende 

 affektion i axillar- og inguinal-glandlerne. Meget ofte saa man en glandel- 

 affektion paa halsen, strækkende sig ovenfra (hvor den var størst) og helt 

 ned til supraclaviculargruberne; og dernæst i thorax langs trachea helt fra 

 øvre brystapertur (hvor den var mindst) og ned til bifurkaturen og hilus 

 av lungerne (hvor glandlerne gjerne var størst) samt videre langs bron- 

 chierne. Tilsyneladende har man her for sig en sammenhængende, kon- 

 tinuerlig række av angrepne lymfeglandler; man maa dog bemerke dew 

 avtagende størrelse nedover langs halsen og opover langs trachea. 



I abdomen har man gjerne en mere isoleret optrædende tuberkulose i 

 lymfeglandlerne, enten alene i mesenterialglandlerne eller ogsaa i de retro- 

 peritoneale glandler, ofte i en meget betydelig grad og høit oppe i abdomen 

 langs aorta, omkring arteria coeliaca (omkring pancreas) eller i hilus av 

 lever og milt. 



I sin almindelighet kan man derfor neppe si at det grovere anatomiske 

 fund tyder paa en fortsat kontinuerlig ntbredning ad lymfogen vei fra ét 

 utgangspunkt og fra det ene sted til det andet. I det nævnte tilfælde hvor 

 lymfeglandelaffektionen var et tilfældig fund, var den betydeHg i bryst og 

 paa halsen, men derimot litet uttalt o: i sin begyndelse i mesenterial- 

 glandlerne. (Vi bortser her foreløbig fra om det virkelig forholder sig saa, 

 at der er anatomisk sikre direkte kommunikationer mellem forskjellige 

 lymfeglandelgrupper). 



Derimot faar man ofte indtryk av en g jentagen infektion ad forskjel- 

 lige veie og paa forskjellige steder; især er dette paatagelig hvor glandel- 



