I9I6. Xo. 14. OM LYMFEGLANDELTL'BERKÜLOSE. 



at ha fundet sted. Tilfælder av denne art er mange, men utgjør dog ikke 

 tnajorifctcii av de tilfælder man i egentligste forstand kalder generelle. 



Disse arter sig makroskopisk seet noget anderledes. Her finder man 

 nemlig — for i kort sum at sammenfatte et saadant typisk sektionsfund — 

 en generelt utbredt tilsyneladende kontinuerlig tuberkuløs lymfeglandel- 

 svulst overalt (ialfald i alle de større lymfeglandelpaquetter som man i 

 almindelighet undersøker) og gjerne av gammel dato, o: lymfegiandlerne 

 er betydelig forstørrede, gjerne haarde, faste (sjeldnere ramollerte — ofte 

 foreligger da mere akute former med feber, anæmi etc.), hist og her kalk- 

 infiltrerte, men især ostet degenererte i sterk grad; de kan bli \a]nøt- til 

 dueeggstore, undertiden hønseeggstore og endog danne store svulstlig- 

 nende klumper, f. eks. retroperitonealt eller i hilus av lungerne eller hoit 

 oppe paa halsen. 



F^orøvrig forholder det sig gjerne saa at h'mfeglandlerne paa halsen 

 er størst opad baktil, under og bak underkjæven og minker i størrelse 

 nedover halsen, men findes helt ned til fossa supraclavicularis og supra- 

 spinata og like ved apertura superior thoracis, desuten ofte i axillerne. 

 I brystet findes glandelsvulsten langs hele trachea helt fra apertura supe- 

 rior thoracis og tilsyneladende kontinuerlig med svulsten paa halsen, men 

 tiltagende i størrelse nedover, saaledes at de største glandler gjerne findes 

 i bifurkaturen av trachea og i hilus af lungerne; videre svulne bronchial- 

 glandler jevnt avtagende utover i lungerne. I abdomen findes de i mesen- 

 teriet (uten eller ved samtidige tarmsaar), hvor de dog i regelen ikke blir 

 synderlig store; men dernæst retroperitonealt, hvor de kan naa en meget 

 betydelig størrelse — langs aorta, især heit oppe omkring utspringet for 

 arteria coeliaca bak ventrikel og pancreas; i hilus av lever og milt er de 

 ogsaa store; de fortsætter sig langs aorta helt op til diafragma og hænger 

 tilsyneladende direkte sammen med den thoracale lymfeglandelsvulst langs 

 trachea og oesophagus; nedad fortsætter de sig gjerne avtagende i stør- 

 relse langs iliacalkarrene til inguinalregionerne. 



Spørsmaalet blir nu: Hvorledes er infektionen skeet i disse tilfælder, 

 hvor hele lymfeglandels3'stemet er tuberkuløst inficert og tilsjaieladende i 

 sammenhængende, kontinuerlig række? Det ligger nær for haanden først 

 at tænke paa en kontinuerlig lynifogen ntbredning fra sted til sted med ut- 

 gangspunkt i den ene eller den anden lymfeglandelgruppe. Og først og 

 fremst kunde man tænke paa en spredning fra en primær lymfeglandel- 

 tuberkulose paa halsen. Herfor kunde først og fremst tale en oplysning 

 man ofte faar i sykehistorien, at vedkommende som barn for adskillige aar 

 tilbake led a\' kjertier paa halsen med sterk svulst og ofte suppuration 

 (undertiden operert gjentagne gange); saadanne oph'sninger forelaa 12 



