597- 



ELATINE HYDROPIPER. 



(Dy-Helliiig. LiJjcbl.) 



Bladen mot hvarandra sittande, men blommorna 

 skifte visa utan skalt, Stjelken krypande (lot- 

 slående). 



Linn. Svec. n, 348. Octa.sdk.ia Tctragynia, 



Ai 



£ alla växter hörande till Naturliga Ordiiiiigeii Caryo- 

 phyliece ocli nudcrdelningou ylhinacecB är deima mest 

 växande i vatten, och tyckes af detla för växters bloin- 

 iiiug sa lihiderliga element haiVa lätt den inskränkning i 

 blomningen som utmärker slägtet. Blommans delar äro 

 vanligen 4, Blomkronans blad korta, lastade utan nSg/))! 

 klo, Fröhuset är nedti^yckt och fyrrnmmigt. tjos oss liar 

 den nu ifrågavarande art blommorna alldciles oskaftade 

 och iilgäende frän blott det ena bladvecket, kanske e- 

 medan från det motsvarande undra bladvecket rötter sko- 

 la utväxa för att fästa växten viJ dyen. Hela växten är 

 således stundom öfversvämmad , stundom blottad och på 

 detta sätt amphibisk. Da den för det mesta stär under 

 vatten blir åcn grön och frodigare; ju mera åew kom- 

 mer ur vattnet dess mera rodnar åi;n, blir kort samt ma- 

 ger. Huruvida genom mindre gjuniande torrt växtstäl- 

 le den form uppstår som kallas E, triaiidra och Herr A- 

 grelius ritat på tabellen, måste Icnnias derhän. tjiied- 

 lerlid linner man stundom både fj-r- och tredella blom- 

 mor pä samma stånd. Utomlands får å^w ej sällan skai- 

 tade blommor, som är en något betvdliiiare förändring. 

 Det synes vara af någon vigt att utröna om och hvilka 

 tillfälligheter i växtställe m, m. åstadkommer sådant. Hvad 

 Jröens böjning vidk^^mmer så linner man <}mw vara olika 

 stark inom samma fröhus. 'Att vattnet är denna lilla <)rts 

 vanliga växtort ger äfven namnet Hydropiper tillkänna. 

 Ordet peppar har blifvit tillagt i detta namn icke för 

 smakens skull, som är utan skär])a liksom i hela Natur- 

 liga Ordningen, utan emedan fröhusen icke olika små 

 pepparkorn synas i vattenytan. Detta uppger namnets 

 gifvare (B uxb aum ) ganska bestänidt, och således har nam- 

 net alldeles icke samma orsak som hos Polygonum Hy- 

 dropiper. Föröfrigt gör växtens både litenhet och spar- 

 samma förekonnnande att man deraf icke kan vänta livar- 

 ken särdeles nytta eller skada. Den skall gärjia ätas af 

 getter. Dess utspridning är annars vidsträckt sä att man 

 sett den ifrån Skåne allt ujjp till Torneå, och äfven 

 allt upp i bergstrakter såsom Dalariie. 



