598. 

 HYDROCHARIS Morsus RANiE:. 



(Vatten älskare Grocibett. Dyblad Lilj-ebl) 

 Linn. Svec. n. gi4. DioeciA Enneandria, 



jjennci ört ar en af de fii Vattenväxter, som liar sina 

 blad på det sättet ily tände pä vattnets yta, att hela väx- 

 ten derigenom iippehålles eller liksom iippliänges, och 

 endast länga snedlöjuinda rottrådar lastas vid bottnen. Dess 

 ovanlighet till hela sin byggnad är icke mindre stor, hvar- 

 före Botanisterna haft stor svärighet att bestämma med 

 hvilka andra växter, den är naturh'gen förvandt. Att den 

 liar mycken slägtskap med Stratiotes , som äfven växer 

 på nästan samma sätt i vattnet, betviflas nu mera knappt 

 af någon örtkännare , ehuru Linné icke f Örde den tillsain- 

 anans dermed i sin naturliga uppställning ; men till hvilka 

 andra växter desse tvänue sedan närma sig är mindre tyd- 

 ligt. Flere halva trott Hydrocharis vara förvandt med 

 J^y?nj}Jicea , hvilken den till bladformen liknar, men 

 ^ympJicea har en stor rot, såsom vanligt fästad i jor- 

 den, och frambringar alltid fallko>nliga frön samt skiljer 

 sig så mycket alt många fört den sednare långt derifrån i 

 gi-anskapet af Papaver, Mindre bestrides Hydrooharis 

 jiatvirliga förvand ts]Na})en med Sagiftaria , ehuru afstän- 

 det dem emellan blii" betydligt, sä al^t de icke utan svårig- 

 liet kunna fä rum i samma Liiuueiska JNalurliga Oixlning 

 Tripetaloidfce , livilken innehåller sins emellan nog oli- 

 ka växter och derföre af de nyare blifvit delad i mänga 

 ordningar, livad som ännu mycket ökar svårigheten att 

 för Hydrocharis bestämma ett säkert ställe i naturliga 

 anordningen är fruktens ofullkomlighet, hvilken i allmän- 

 het icke är ovanlig hos vattenväxter, m.en hos denna sär- 

 deles stoi'. I norden har man knappt sett riktigt utbildad 

 frukt pä denna växt; men utomlands har man erfarit, 

 att den är ett läderaktigt fröhus med sex rum och mänga 

 frön. Blomman har tre kronblad , som med sitt blomfo- 

 der silla ofvanpå frukten. Hannväxten är särskild, med 2 

 eller 3 blommor ur en gemensam hylsa pä stängeln. Stän- 

 tlrarna äro nie. Bladen till form som små näckblad flvta 

 på vattnet knappt större än runnstycken, till färgen, sär- 

 deles sedan de blifvit något gamla, mörka och obehagliga. 

 Växten lörekommer väl ända till medlersta Sverige såsom 

 till och med i Nerike, Vestmanland och nedre Dalarna, 

 men blommar der sällan. I södi'a provinserna ser nian 

 deremot ofta dess hvitblänkande blommor. Det öfriga af 

 växten har ett visst obehagligt utseende, som tyckes gif- 



