602. 



Lolm. Man ser den liäldre vid odlad jord än Malva 

 rotu ndif oli a, emedan den icke så blir ett betäckande 

 ogräs och föröfrigt pryder med sina blommor. 



Denna Malvan användes också isynnei^het der den 

 växer vild framför andra samslägtingar såsom Läkemedel, 

 och har derf öre rum i Apotheken. Örten och isynnerhet 

 bladen innehålla mycken slemmigliet (mucilago), som 

 de likväl icke utan svårighet ge ifrån sig till kokande vat- 

 ten. De brukas utvärtes för sin tjenligliet att betäcka 

 en större ytan såsom uppmjukande omslag att lindra spän- 

 ningar, förtaga retningar t. ex. af bisting. Genom behand- 

 ling med svalvelsyradt jern visa de en brunsvart färg, som 

 tillkäimager betydligare sanjmandragande väsende än an- 

 dra närslägtade örter äga. Roten såsom knappt mer än 

 ett-årig kan icke innehålla så mycket slem som Altha?a, 

 men mera sötma, hvai-före den blifvit nyttjad invärtes i 

 stället för Lakrits uti bröstkrämpor, äfvensom att förtaga 

 skärpor t. ex. af oförsiktigt brukade spanska llugor. Blom- 

 morna eller egentligare blombladen (petala) äga en färg, 

 som svårligen borttvättas af linne , hvarf öre de uti ofvan- 

 nämnde uppinjukande omslag gärna undvikas eller skiljas 

 från örten, men det sammandragande, som örten tillkän- 

 nager, är också uti dem mera samlat sä att de framför 

 mänga andra dylika kunna nyttjas på ögonen, särdeles 

 för att borthjelpa lemningar efter koppor, till och med 

 bakom hornhinnan afsöndi-at var. Man har också användt 

 dem i gurgelvatten mot vissa slappheter. Derföre hafva 

 de i en del länders Apothek blifvit förvarade såsom Con- 

 serva. Om denna Malva bland andi-a blifvit bmkad af de 

 gamle Rojnare och Egyptier ungefärligen såsom Spenat och 

 af Chineserna ännu ätes med olja och ättika såsom Sallat, 

 så liörer den väl i detta afseende till de sämre sorterna 

 (Malva? m i n o r e s et s y 1 v e s t r e s ). I allmänhet berät- 

 tas Malverna i sådana fall bidragit till öppet lif och torde 

 derföre kunna ingå uti Medicinsk föda särdeles under 

 hetta och torka, som kanske bidi-agit att göra dem bruk- 

 barare i södra länderna än hos oss, der de befunnits 

 mycket besvära magen. Snåla barn förtära stundom fruk- 

 terna, hvilka egentligast fä namn af Kattost. Boskapen 

 tyckes äta örten häldre än andra samslägtingar, kanske för 

 det lindriga sammandragande som mildrar klibbighetcn. 

 Bien besöka blommorna flitigt. Stjelkarna gifva sedan 

 växten himnit i frö efter lindrig rötning vackra tågor, 

 nästan som linets , men hvilka icke äro hälften så starka 

 som hampans. Rötterna kunna genom sönderdelniiig på 

 ändan bli brukbara såsom tandborstar. 



Tab. framställer öfre delen af ett blommancle vildt siånd ri- 

 tadt 1 Helsinbora i Skåne. Om detsamma qäller till en del samma 

 anmarknin:^ som om den föregående, z. ett af de nedersta naera 

 rundade bladen. 



