6o5. 



SCIRPUS ACICULARIS, 



]N'äl-säf. 



Étväet bladlöst, tagellikt, strimmigt. Axet med 

 blott litet fjällikt skärm. Märkena tre. 



Linn. Svcc. n. 44. Triandtua Moncsynia» 



A 



r den minsta af alla Säf-arter och redan genom sin 

 iinliet lätt känd. Dcji liknar verkligen nud sitt strä och 

 lilla ax i tojjpeu en k)iappnäl af intr iiji tcigellik fnihet, 

 verkligen tunnare än den son tagel-säfvon , Scirpus seta- 

 ceus, äger, ehuru slundom af nngva tums längd, och såle- 

 des egentligast att likna vid en iin insectnäl , hvaraf an- 

 ledningen till namnet. Med denna ytterliga flnliet tyckes 

 ocksä inre delarnas beskafiejihet äga samband. JNålSäfveu 

 har väl såsom de egentligast ett-axade och sfdedes aldra- 

 euklaste Sälarterna, bland hvilka Se. p a lustris till- 

 hor oss, ett bihang ofvanpa Iröet af den derslädcs kiiat- 

 likt utvidgade stylen , som gör att (ien blilvit förd till det 

 nya slägtet Ela^ocharis, men (\(^n saknar de fina boi- 

 sten vid fröets bas (sa Iramt man icke vill taga lomnin- 

 gcn eltcr ståndarnes strängar för niigot sådant) liksom de 

 finaste Safarierna, hvilka derföre fått namn af Isolepis. 

 Såsom m3'cket finare än andra EK-eocIiaris ölVergax do)i 

 till de mest fina Säjarlers (Isolepis) kännetecken. Det 

 kan synas som hade loreningeu al Elie o ch a r i s- arter- 

 nas enkelliel jucd Isolepis-arternas fnihet åstadkommit den- 

 na öfverdrifna litenhet och fattigdom. Om man ville gä 

 längre än som skett i fint skiljande kunde man således gö- 

 ra ett eget slägte derai". Men, ehuru sådant förfarande 

 verkligen gi-iper djupare i dessa växters inre natur ^ sa 

 kmina v^i icke efterfiilja detsamma af orsak att både bety- 

 delsen dci'af och tydhghctc]! icke är nog stor. 



En sådan ytterlig (inliet, som n\i blifvit omfald, torde 

 också icke vara utan sin nytta \ naturen. Denna finaste 

 af alla Säfartcr och i allmänhet af alJa gräslika växter öf- 

 vcrdrager lösa sand- och dystränder liksom med en rag- 

 gig hud, hvarnli än mera dylikt slam finner sitt fäsle ocTi 

 en mängd fina maskkräk sitt mest passande lillhåll till nä- 

 ring för fiskar m. m. Genom allt sådant förberedas de 

 tydligen den tid på året då dessa ställen äro ölvcrsväm- 

 snade till emot tagande af större vegetation. Sjelfva Saf- 

 ven gnagcs också medan den är nng af boskapen» Dea 

 ■växer i hela Sverige anda vpp tiU Lappmarken, 



