6i5. 



Östersjön. Denna IVejlika är således en af de mest egna 

 växter för Sverige. 



Sandnejlikan har, i anseende till sina fint sönder- 

 delta kronblad, mest blilvit sammanliknad med Pragt nejli- 

 kan [Dianthus superhus. Sv. B. t. 436); men vi tycka att 

 den med sina stela, spitsiga och blåaktiga blad mycket skil- 

 jer sig derifrän och mera nalkas till våra trägårdars Fjäder- 

 nejlika, D. plurnarius. Det föi-efaller oss som vore denna 

 en den nordligaste fortsättning deraf , som på den besj-nner- 

 liga hafssanden fatt sina findelta blommor m. m. Att den dock 

 icke är någon blott artförändring af Fjäder nejlikan 

 bevises nog derigenom att> då den på mera sk3'ddade frukt- 

 bara ställen får flerblommig stjelk, blir denna delt allt ifrän 

 roten på helt annat sätt. Vi tviila också ganska mycket att 

 vår Sandnejlika låter länge fortplanta sig i trägårdar. 



Den bidrager tillika med Backtimjan o. d. v. alt göra })etet på 

 dessa sandfält mycket begärligt för faren, och nian tror äl- 

 ven att det i vissa trakter af Skåne kostliga fårköttet kom- 

 mer af sådant bete , då deremot farköttöt å fruktbarare slät- 

 ter t. ex. i Ungera försämras till den grad att det anses 

 som blott fattigt folks föda. För annan boskap är den obe- 

 tydligare. 



^ Tab. visar växten afritad i .Sk5ne vid Ahns. Fran den vanligen 



långa roten äro de fleste stjelkarna borttagna för att deslo red'^are 

 tunna föreställa de återstående, som äro tvänne med blomma och ert 

 med fröhus-, alla af vanlig storlek, a. Blomblad, b. Ofre delen af ett 

 rolblad, förstoradt» 





