617. 

 HYDROOOTYLE vulgaris. 



Allinäu Vattennafle. Pa Gottlaaid: Spikblad» 



Bladen sköldlika, naggade och litet flikige. Umhet^ 

 hrne oftast remblommige , stundom alstrande , med 

 skaftlösa blommor. 



Linn. Fl.. Sv. n. 2ji. Walilenb. Fl. S-r. n.2ij8. P£NtAndriA Di^y-^ 

 nia. Whislling ekonom, ^. s. i42. 



u, 



inbellater liafva icke blilvit meddelade i Sr. B. allt scdaiT 



Sclinufn palustre imdei' 11. 38o infördes. Det synes sour 

 Liide inan tvekat aLt behandla dem, nndei' en lid, då nya- 

 bemödanden skett för deras allmänna orcfnaiide, livilkas 

 resultat jnan velat aiVakta, och det sä mycket mera som in- 

 genstädes en sd lin l)otanisk kännedom är nö(h'g fär särskil- 

 jandet af arter med deji mest olika användbarhet. Frän ål- 

 der har man llere gånger försökt att af fröens olika änglar 

 o. ol. erhålla kännemärken, hviika dock synas slå i för nära 

 sainmanliang med stjelkens kanter- m. m. för att gifya goda 

 slägt-kännetecken , t. ex. på Selinum Canjifo/ia. Deremot 

 tycka vi att njjpmärksamhetea på deras inre oljecanaler 

 (eller vittce), som isynnerhet Herr Hoffman i Moskow 

 väckt , är ett stort steg till deras bätti-e kännedom. Vr 

 antaga detta så mycket liäldre, som det är fägnande for Bo- 

 tanisten att finna de bästa känuemäj'ken i den mesta kraf- 

 tens förvaringsi-iim, hvilkct .synes leda till systemets samband' 

 med denna kralts användning. Således draga vi ej vidai'e i 

 betänkande att nu på en sång med llere arter ersätta den 

 brist, som fÖrut varit, för att tillika få tillfälle att meddela 

 åtskilliga exempel pä olikheten , i ansseende till oljecanaler- 

 nas närvaro, olika läge, beskaffenhet m. m. Till dessa vig- 

 tiga kännetecken lägga vi äiVen fröens ställning mot deras 

 föreningsyta (^foin/nissura) och bruka dervid nngefär samma 

 lattryck , som lios Skidväxterna (^Silicjuosce). 



L>enna Vattenailen är märk.värdig genom sin enkelhef. 

 Han är icke allenast don minst sammansatta utan till och med 

 den mest odelta af alla nmbellater, I den mossjord, som är 

 dess egentligaste växtslälle, kryper dess rot nngra tum djnpt 

 nnder ytan och uppsknter derifrån bladskaft, soin på ytan- 

 utbreda sig åt alla sidor i en sköldlik (eller som Gottlands 

 almoge , enligt deras nppgifna benänrning . tycker spiklik) 

 iorm . för att desto mera bli delaktiga af det välgörande lju- 

 set och värman. Från samma rot uppstiga blomstänglarna 

 på sannnn salt och få uti jordytan sina små umbeller, som 

 likväl oflast bli flera öfver hvarandifa lör att dessbättre läm- 

 pa sig efter denna ytans stundom föränderliga högd. Dessa 

 333aå blomkretsar bestå blott af några fa blommor, bvilkas bbnn- 



