blad äro lailcetlika , nästan ralca, s^ietsiga och alldeles icke 

 pä något sätt inböjda. Sä beskaffade kronblad synas endast 

 förekomma hos några fä umbellater, som blomma nära vat- 

 tenytan säsom Sison , (hvilket slägte också någon förent 

 med Hydrocotjde, men frön skilja sig mycket). Hos Vätte n- 

 naflen är frukten ganska egen, bestående af Ivänne platta 

 frön, som icke ligga bredvid hvarandra med flata sidan, ut- 

 an endast äro förenade med kanten (commissurée contraria) 

 till en Biscutellform eller nästan som glasögon. Dylikt förekom- 

 mer icke till någon sådan grad hos andra umbellatei'. Dessa 

 frön äro utan alla tecken till oljecanaler (evittata). 



På ofvannämnde sätt växande, förekommer den i syn- 

 nerhet vid sjö- och kärrkanter, uti skogstrakter, så långt som 

 bokskogens gräns sträcker sig. Således är den nog allmän 

 i Skåne och Södra Smaland ända till Stenbrohnlt och Kal- 

 mar, samt södra delen af Halland. Utom denna gräns fnis 

 den ymnigt endast på öarne Gottland och Oland, samt pä 

 nägra öar i Venern. 



Växten har en skarp eftersmak , och skall hos fåi'en å- 

 stadkommit blodig urin och andra farliga tilllalligheter. Lik- 

 väl har man, i anseende till växtens litenhet, icke full viss- 

 het om den ensam eller blott i förening med andra, ma 

 häjida skadligare örter, varit orsak dertill. 



Tal), är ritad vid St. Roslätt i Skåne efter ett måttligt stort stånd. 

 a. blomma, b. frön sedda han sidan. c. desamma tvärt afskurna och 

 »era förstorade. 



