6 19. 

 OENANTHE fistulosa. 



Pip - Ranke. 



Stjttken nära roten skottbärande, annars utan gre- 

 nar, pipig. Småbladen smalare än det pipiga blad- 

 skaltet. 



Linn. Fl. Svec. ii.'25o. pan. svec. Wahlenb. Fl. Svec. n. 3ao. Pekt- 

 AKDRiA Digynia. Retz. fl. oec. p. 470. Gmelin pflanzengifte 

 p. 248. Orhla toxicol. p. 81. Whistling ekonom. 4. p. 207. 

 Smith engl. flor. 2. p. 70. 



f\r en mera sammansatt Umbellat med dubbelt blomnings- 

 skärm, men bland de mänga och så svårligen skiljbara släg- 

 tena i denna flock ganska utmärkt. Den är onekligen när- 

 mast beslägtad med Stäkran (^JPhellandrium aquaticum 

 n. i55), så att den äfven al några örtkännare blifvit införd 

 i dess slägte, men vi tycka att den mycket skiljer sig der- 

 jfi'ån. Det som sä väl åtskiljer denna ört icke allenast från 

 Stäkran utan äfven från alla andra oss bekanta Umbella- 

 ter är att både roten och frukten äro särdeles kiiöliga €ller 

 liksom knippevis sammansatta af täta knölar, då deremot 

 mellanliggande delar ända till och med bladen äro utmärkt 

 pipiga, alldeles ihåliga, hvaraf artnamnet är taget. Huruvi- 

 da detta gäller för flere arter sä att det verkligen kan anses 

 som slägt begrepp , kunna vi likväl icke säga , dä ingen annan 

 art är oss lika väl bekant. Roten består af ett från skiljeli- 

 nien med örten utgående knippe af fibrer, för det mesta tjoc- 

 kare än trådar, bland hvilka många något nedom vidfästningen 

 äro utsvälda till knölar, tjocka som ärter. Dessa på trådar hän- 

 gande knÖlai'na föranledde de gamla att kalla örten Filipen— 

 dula aquaiica eller Oenanthe. Knölarna äro betäckta med en 

 i sneda rutor sprucken hinna, som tillkännagifver att de ut- 

 vidgat sig sedan fibern förut vai-it smal ocli det förmodligen 

 mest om hösten. Några fibrer utsträcka sig såsom längre ref- 

 vor eller rankor, hvilka på toppen få eia knöl, som tar 

 rot och bildar en ny planta, samt således lätt förflyttar väx- 

 ten. Detta synes halVa gifvit anledning att kalla hela väx- 

 ten Ranke. Fi'ån hvar rot uppstiger merendels några stjel- 

 kar, med sidoskott, ofta till en alns höjd, hvilka stjelkar till 

 och med bladskaften äro pipiga, och småbladen ovanligt upp- 

 åt stående. Hela örten är säx'deles blåaktigt grön. Den all- 

 männa umbellan har blott få radier utan svepe. De särskild- 

 ta umbellerna äro under blomningen särdeles j)latta ofvaii- 

 pa, med i kanten mycket utdragna strålblojunior (hvaraf 

 äfven något skäl till slägtnamnet ). Detta oaktadt för- 

 vandlas den under fröns mogning till ett alldeles klot- 

 rundt hufvud, bestående af så tätt sammanpackade frön att 



