625 



anövatten, som Smaland leiiniat ät llcJgeä, iniiaii det kunnat 

 ofullkomligt 11 och sent alllytta genom den i alvj kände rikt- 

 ning ulg.iende Aliusan; och således synes Yngsjii mossa blil- 

 vit hvaci den år, en kyigrinid att jejnioia jned K<nii - Lapp- 

 marks kärr och lörscdd med deras utmärktaste växt i stor 

 ynmighet. IN är man reser ölVer denna mossas smalaste ställe 

 jnellan Föreboda och Olseröd, blir en Botanist , som är van 

 att al" växterna sluta till stället der han är, lornndrad att he- 

 ständigt se sig oingiiven al' en sädan växt, liksom vore han 

 i Kemi Lappmark. 1'örölrigt är denna växt väl sedd vid 

 Skabersjö, också i Skåne, samt på ett ställe i Småland, men 

 som det synes i liten mängd , och annars icke i Ik la Sverige 

 jnellan Skåne och Torneå Lappmark. Den växer i sådana 

 kärr, som sä j)ass näiina sig till mussars^ l>eidcafl<ei]hct att de 

 bäi'a löga starrarter, ntan mest äro n|)piylda med kärr-hvp- 

 na. Utom riket liinies den i hela Sibirien såsom i vara ö.st- 

 liga Lappmarker j i Preussen. Meckbnbnrg, Danmark, Ycsl- 

 iriesland (Grelskapet Drenth) ilerestädes vid halVet, ungelär 

 såsom hos oss i Skåne; samt slutligen vid Alperna i Jura- 

 bergets kalkhålor och der Alperna stiita intill stora slätter, så att 

 deras ncdllvtaiide vatten sandas i stora kärr, såsom i ve.stra 

 Piemont i ^\ aldenserdalarne vid Albergian oeli norr om Tyrolen 

 vid Salzburg ; men som det synes allt söderoin Skåne sällsvnt. 

 Således är den en invånare al' de mest lian hvarandra .-kiljda 

 kärr, der dessa äro nog stora liir att kunna åstadkomma lillräck- 

 1ig grmidkyla och fuktighet. Skulle i^-ke en sådan växt i sanjman- 

 Lang med andra dvlika kunna lemna liksom en måttslock på 

 kärrens beskaffenhet, deras duglighet eller snarare oduglighet 

 till odling ock derigenom blifva en nytlig anvisiniig eller lät- 

 tai'e varning. 



En art Sleiibrackn , som så i hö^i-sta grad skiljer si;; lill vi^■x^.<•■^!le 

 frin sina samslägtingar, kan \äl irke lieller antiai än vara hö^ist »kiljd 

 till sin beskalFenhet. De äid.ta växtkännare i»Mnforde den med Cntusy 

 tills Clusius i ovisshet hvad del knnd'^ \ara belade den med namnet 

 Hirculus eller lilla bocken lill en del 'ör lukten, kanske äfxen lö- 

 reställande sig de lutande håriga blomknopparna .som ett skäuuigt 

 bockhufviid och fröhusen såsom hornen df^rtill. .Sednare svstematiska 

 författare insågo först dess nära förvandiskap med Stenbrä' korna , frSa 

 Lvilka den nu åler vid detta slkjiieis iöietagna diiln n« blifvit skiljd 

 under namn af Hirculus ranunculoldes ; men <:om det synes utan till- 

 räckliga skÄl , ehuru den är mera skljnar än någon annan. 



Förölrigt tyckes den ej behöfva nfi^ou närmare beskrilning Hvad 

 den skulle kunna hafva för en särskild kraft och nytta, synes man 

 kna|)pt kunna gissa till. Sådana kärr, som den intager, äro för lö-.a 

 att betas och för magra att löna afbärgnlng. 



Tab. giord vid Yngsjö i Skåne men ocks5 fullkomligt föreställan- 

 de växten från Kemi Lappmark. Den fina bruna luddigheten, som 

 finnes på blomskaften och i synnerliet ger ifrån sig den något fräna 

 lukten, har icke kunnat betecknas med gravuren, utan måst lemna» 

 till färgläggningen, a. kronblad midtför sedt. b. detsamma pS sned 

 från sidan. c. en fröhusbärande topp. 



^ 



