627 



ATRIPLEX HASTATA. 



SpjuLlik Molla. 



Bladen snedvlnkligt spjiitformiga , med flikar fram- 

 åt vända. Fröskalen bladlika, spjulforiniga, flikigt 

 tandade och på sidorna fransade j de nedersta skal- 

 tade. 



Linn. Fl. Svec. n. 921. Pulvoamia Monoecia» 



JL/enna Moll-art är väl mera lik med de allmänna, men 

 det oaktadt väl skiljd. Den är i det hela tunnare oclj 

 med mera utdragna llikar än de andra; i synnerhet äro irö- 

 valvlerna, som älniinstone nederst sitta pä skaft sa långa som 

 de sjellVa och hafva nästan korsgevärs form med mycket 

 fransade kanter, ett godt kännetecken. Till storleken för- 

 ändras den ganska mycket, hvarom vi sökt att giiva nägot be- 

 grepp genom bifogande af en frövalvel utaf ett större exem- 

 plar, men stundom luxuriera fröval vlerna till blads storlek. 

 Den är uti allt det bästa exempel, som kan gifvas på släg- 

 tets kännetecken och utseendet, med nästan alla grenar mot 

 hvarandra stående till den grad, att stjelken deiigenom blir 

 Vexelvis sammantryckt.- Orten har också en salt-betsk smak, 

 Lvarjned den mycket skiljs från de mest närslägtade arterna, 

 som äro milda nästan sötaktiga till smaken. Dexjemte är den 

 mera hinnaktig, samt fallen för att snart till en del blekna 

 och fälla sina blad, hvarigenom den blir flerlargad, skrang- 

 lig och besynnerlig. 



Också finnes denna ört nästan blott på några fa ställen, 

 som väl icke äro utsatta lör det mest salta hafVet,men som 

 erhålla den största samling af saltväxter i synnerbet Tång- 

 arter, som tyckas underhålla L varandras sälta och öka den 

 till en grad, att sådana ställen företrädesvis få namn af Salt- 

 vikar e. d. , ])å hvilka man har särdeles exempel vid smär- 

 re sunden mellan Skåne och Seland.. Det synes vara med 

 hafvets sälta liksom med dess flod , att den högst uppdrifves 

 i vissa trånga canaler, samt der samlar ocli bibehåller sig 

 häth'^ än på andra mera öpna ställen, der den snart åter 

 borrtflyter. Af sådana orsaker är denna växt som ymnigast 

 i bugten norr om Malmö ända bortom Lomma , der vestei*- 

 halvets saltväxter synas samla sig i ett behölligt skygd. Miii- 

 dre allmän förekommer den i Halland , och i Östersjön inom 

 Malmö är den icke bestämt funnen.. 



Att den med sin nämnda saltbeska smak ingår som en 

 Lufvudsaklig beståndsdel i det så mycket värderade saltbe- 

 tet, som torde halva sin stora andel i Skånska och ännu 

 mer den Danska boskapens, storlek och frodighet, anse vi för 



