636. 



Såsom växande mera i vatten ocli äfven in era sydländsk 

 Ijxkes den också lofva att vara skarpare än sjelfva Ältgrä- 

 set, R. Flammula. Man har också i sjelfva verket funnit 

 den äga vida mera giftig skärpa i synnei-bet uti bladen och frön , 

 så att den dödat gräsätande djur, som förtärt densamma. Alla 

 försök, som annars i sådana delar pläga nog olika utfalla, 

 ölverensstänima deri, att den är en af de oälligaste i slägtet. 

 Deraf följer dock icke, att den torkad bland annat foder skall 

 v^ara fai'lig, ty detta är nästan aldrig fallet med Rannnklerna. 



Att den äfven i högre grad än M. Flammula skulle 

 kunna verka som sårande (exulcerans) och biåsedragande me- 

 del (ve&icatorium) är väl intet tvifvel, men i allmänhet for- 

 dra dessa örter i sådant afseende stor försigtighet, och vi vå- 

 ga visst icke att recommendera de häftigaste om icke i särde- 

 les förtvillade händelsei\ De åstadkomma alltför lätt nerv- 

 symptomer, snsom en sjinpathisk verkan af locala inflamma- 

 tionen och efterlemna elaka sår, ehuru deras gift icke tyckes 

 absorberas och ingå i vätskornas omlopp. Bästa motgiftet är 

 att pålägga Acetosellsalt eller Acetosell-örten, ängssyra (Acetosa) 

 o. d. , hvarjemte stället tvättas med ljumt vatten. Ortens 

 skärpa går öfver med vattnet vid destillation och blir äfven 

 deri nog varaktig, samt har på detta sätt tyckts tjena mot 

 Skjörbugg, men ett sådant bruk skulle fordra största för- 

 sigtighet. 



Tab. föreställer räxttn tadan som den förelcommer i Börje sjö 

 nordvest från llpsala, der den har åtminstone sju kronblad, som gö- 

 ra blomman särdeles fyllig. Emellan loppstyrket b. och ri)tstycket a, 

 felas åtminstone sex si långa afdelningar, hvilka böra i (o eställnin- 

 gen ersättas för att fl hela växtens storlek, c. Fröhufvud, så moget, 

 som det kunnat erhållas, d. Frö i sitt hylle. e. detsamma tvärt af- 

 skuret. f. Frö, alldeles blottadt. 



