65;. 



■Btmäitt ymnig (och kallas dei-före Mosfppa eller j i syn- 

 nerhet sedan aen kommit i frö, M o vipp a), der den , särde- 

 les utmed vägar och på andra blottade samt för solen utsatta 

 ställen, ganska tidigt ur den hvita snart uppvärmda mo-san- 

 den uppskjuter sin hvita blott utanpå , liksom för solens lör- ■ 

 sta värsträlar, mildt rodnande blomma. Den är således lik- 

 som den ensligaste också den oskyldigaste af våra blygsamma 

 sippor. Utanpå blomman och ännu mera på svepet finnes ett 

 guligult glänsande ludd, som mycket upphöjer dess utseende 

 och kunde liknas vid en skon klädnad mot de första kalla 

 vårnätterna, som så ofta och starkt omskifta med de glada 

 varma dagarna. Ur detta gullbräm fra)nkommer den täcka 

 klomknoppen, och toi-de kunna föreställas såsom vårens första 

 skönhet, som utgår att möta sin älskling, men icke utan en 

 lika' f örsigtig som grann klädnad eller skyddande omgifning 

 för den oblide vinterns sista eftertroi^par. Ännu närmare in- 

 till deji magra, snart äter af kylda, jorden har den liksom 

 en matta för sina fötter, bestående af stelare och bredare 

 blad än hos någon näislägtad art. Roten utbreder sig rätt myc- 

 ket i den fina sanden och ger grmidnäring åt alltsammans. 



Den tyckes äfven till kraften vara den mildaste af hela 

 slägtet, så att den hvarken kan draga bläsor såsom Pulsa- 

 till a eller annars vara frätande. Man vet att getter äta den. 



Längre ned i landet t. ex. vid Upsala finnes väl äfven 

 denna ört, men knappt så vacker och egen, utan stundom 

 något urartad och, åtminstone hvad blomman vidkommer, ofta 

 mera närmande sig till Pulsatilla med rödblä färg. Man ser 

 der tydligt, att växtstället icke fullkomligt svarar mot dess for- 

 di-ingar. Bladen äro dock alltid såsom de skola vara, blott 

 mindre.. 



Tab. äf teclcnad sådan som växten fbrefcommer i Dalaruö. Maa 

 iar ansett onödigt att gifya nSgra särsklldta delar. 



