63g. 

 GERANIUM MOLLE- 



Mjukliärig SLorknäf. 



Blomikaffen tvåblommigc , midt emot bladen utgåen- 

 de och tillika med den utbredda stjelken spinnel— 

 yäfsfint hårige. Bladni njurformigt runda , mång- 

 klufne. Kronbladen tväklufne, dubbelt längre än 

 det spetslöse blomfodret. FrohijUena glatta (utan 

 liårighet), skrynkliga. Frön släta (utan skrynkor 

 eller gropar). 



Linn. Fl. Svec. n. Gai. Wahlenb. Fl. Svec. n. 775. 



s 



lagtet Geranhnn eller Storknäl är hos oss temligen tal- 

 rikt, äfv^eiisoiii dess mänga arter rätt ymnigt och vidsträckt 

 förekoniinande, sa att de utgöra en icke obetydhg del af 

 Svenska vegetationen; men det oaktadt har ingen mer än 

 den rarare arten N. 556 blifvit förut gllVen i Sv. B. Det är. 

 också sant, att dess arter svårligen rätt väl föreställas och 

 löröfrigt icke äga nngon särskildt nytta, utan utgöra blott en 

 betydlig del af den allmänna grödan, som utaTi särdeles urval 

 fortares af de gräsätande djuren. Derjemte äro de flesta af 

 dem utmärkt vackra och tj enande till en fägnande förening 

 mellan naturen och dess olikt begäfvade barn, hvarom vi ta- 

 lat under n. 65i. Detta är allt nog för att fästa var upp- 

 märksamhet. 



Stork näf kallas slägtet icke olämpligen for ^^n langa 

 näbhlika förlängning, som pistillerna bilda pa frukten. Vid 

 basen af denna Storknäbb sitta 5 fiöliyllen {^Arillb)t som 

 hvardei'a innehålla ett frö. Detta frö är till inre delarna nä- 

 stan som hos Ma Ivern a ( Kattostslägtet) , till h vilka Gera- 

 niuni närmar sig också med sina 5 kronblads beskalTcnhet , 

 sitt blomfoder och örtens utseende. Det har dock i sam- 

 manhang med sina blott 5 frön också endast 10 eller färre 

 ståndare, och är äfven till alla delnr smalare och fattigare. 

 Derföi-e synes det komma nännare till en annan Naturlig Ord- 

 ning kallad Gruinales eller stå nästan på gränsen mellan 

 densamma och C o 1 u mnif e ra?. Till sina egenskaper äro 

 Storknäbbarne icke sä alldeles slemmiga, utan blott milda, 

 eller något färgande och lindrigt samuKuidragande ungefärli- 

 gen som Malvernas röda blommor. De finnas också mycket 

 längre mot norden än de sistnämnde. — Våra svenska arter 

 kunna icke olämpligen indelas i flerärige och ettårige, ehuru 

 det finnes en art, soui tyckes deltaga i båda dessa afdelnin- 

 gars egenskaper. De flerårige hafs^a i allmänhet stiJrre blom- 

 mor, äro ansenligare växter, och finnas längre mot norden. 

 De ettårige äi'o smäblommige, mera oansenliga, och knappt 



