645. 



CAREX GLAREOSA. 



Klapper-starr. 



Småaxen trenne, aflänga, samlade; det yttersta yid 

 basen liannblommigt. Fröhusen likstora med fjäl- 

 len , ailånga, afsmalnande, försedda med upphöj- 

 da nerver. Strået slakt. Bladen ganska smala. 



Wahlenb. F'. Sv. n, io43. Llliebl. Sv. Fl. 2 uppl. s. 21. (C. 

 Ii eluouas Les !) K. 1 a p p ers t ar r. 



Uti intet annat slägte af Je i^igl-igt blommande {Phanero- 

 gamiska) växterna har Sv. Bot. liittilis leninat sä lä arter (9) 

 i jeniförclse med den stora mängd (60), som ännu äter- 

 slar. Det är ock sant, att man mindre kan tillskrifva Starr- 

 arterna nägon jeinlorelsevis utmärkt nytta; men de utgöra 

 dock bäde till antal oclx arternas massa en betydlig del .ii i 

 fivniiorhet d^a svenska nordligare vegelalionen. Vi kunna så- 

 ledes icke leama dem, ntan att söka leda uppmärksamheten 

 pä deras särskildla vaxtslällen , som i allmänhet äro sädana 

 att de icke synas kunna fä bättre knappt nägon annan sä god 

 vegetation, ocli pä deras inom en liten yta så utmärkt och 

 rikt omvexlande bildning. 



Den andra afdelningen i detta slagte, hvilken äger llei'e 

 smä ax, har hittills i Sv. B. u. i56 endast lemnat en art, af 

 annars icke sä tydlig beskalTenhet som de fleste andra, kan- 

 ske för dess länga i södra provincernas hafssand mest kiy- 

 p«nde rots skull. Afdelningen underdelas äter i dem, som 

 Lafva hannblommor i toppen af smäaxen , och uti d e m , som 

 IialVa de samma vid basen. \)q\\ sednare iinderdelningen ut- 

 göres at mindre strälVa, men kanske ocksä mei'a magra starr- 

 arter, som mest växa i magraste kärr eller ocksä pä liafs- 

 stränder. I sednare fallet äro de merendels grolVare i anseen- 

 de till fröen , ätininstone om de växa pä sådan dyjord, att 

 liafssältan ocli syran kommer dem till godo. Den närvaran- 

 de arten är dcremot synnerlig dermed, att den onekligen är 

 närmast furvand med d&n i de djupaste kärren varande C. He- 

 leouciHta ■) men, liksom genoni sitt växande i hafsstränderna» 

 magra gi"us , samt genom detta grusets eller klapperns , vatt- 

 nets och luftens förenta rörelser, blilVit bäde tunnare och ve- 

 kare eller böjligare än sin hufvudart. Uti detla gruset tyc- 

 kes den ocksä icke uthänfa annat än i de nordligaste lands- 

 orterna, der ingen särdeles torka äy att befara. Detta växt- 

 ställe är sä ovanligt bland der förekommande lörvandta starr- 

 arter att maiT trott sig biiia gifva den namn deraf. \y^\\ är 

 som allmännast vid NordhalVet i Norska JN'ordland och Finn- 

 marken •, linnes ocksä pä denna sidan om fjällen i Vesterbot- 

 len nog ymnigt, meu blir längre söderåt sparsam tills deH 



