645. ' 



jRppom Gcfle synes upphöra alt växa , ehuioi dess om man si 

 Till säga slamart gåi* mycket längre mot söder. Man vet än- 

 nu icke att den finnes liLom Scandinavien. 



Från C. Ihleonastes skiljer den sig med den ointalt» 

 iinlieten, som äfvcn stiäcker sig till fröen och dess oniliylle, 

 livilket har en lancetlik form (då det dcremot hos C Ileleona- 

 ates är ovalt), röröfrigt har denna art blott tre allanga småax, 

 *1" hvilka nästan blott det öfversta liar hannblommor pä sia 

 nedre del, men till ersättning intagande nästan Lällten afdet- 

 sanuna. Sjelfva gräset är sä liinnt och mngert alt det icke 

 lofvar någon nytta. Det synes egnat att betäcka de ]nagra 

 grusbankarna vid hafvet och gilVa läste för nägon mylla till 

 framtida emott;igande af bättre vegetation. I detta afseende 

 kan man beundra de många medel, som naturen använder 

 för att från elementeriias föi störande våldsamhet vinna allt 

 mer och mer område för den mera lefvande nalurens begag- 

 nande, eller till platts lör växterna och näring för djuren. 

 Den närvarande art synes i sådant hänseende vidtaga der som 

 den imder n. 1 56 gifna S a n d s t a r r e n ( Carex arenaria ) 

 upjihör, så att genom dem en jemn bindningskedja mot haf- 

 ret från de sydligaste till de nordligaste orter uppstår. Mot 

 iiordeti blir också gruset från de stora fjälllloderna framför 

 »anden allt mer och mer rådande, till Indlkels slutliga stad- 

 gande denna oansenliga stairart mycket torde bidraga, så att 

 genom allt sådant de tillandningar uppkommit och blifvit be- 

 växta, som man i dessa orter funnit så otroligt stora, att 

 xnan trott sig se hafvets aftagande. Genom uj)pmärksamhet 

 pn dessa naturens egna landvinningar torde man kunna ut- 

 finna sätt till deias befordrande eller åtminstone snarare be- 

 gagnande. 



Tab. är ritad af Herr Lff^stadius vid Piiel pa Vesterbotfens haf«- 

 »trånder. b. yngre blommande topp. c. Fiöbärande ax, d. Stråets af« 

 skärning förstorad, e. Fröhus med sitt fjäll. f. detsamma utan (jäll. 

 £. — muckat förttoradt. h. — tvärt afnkuret och än mera förstoradt. 



