647- 

 SPLACHNUM RUBRUM.' 



Parasollmossa. 



Stjelken nästan ingen. Bladen äggformige, såglikf 

 tandade. Fruktskärmen parasoll- lik, purpurfärga d. 



Linn. Fl. Sr. n. g63. Wahlenb. Fl. Sr. n. i4o5r 



Overige liar ofta blifvit hälsat for inossomaa fädernesland 

 och förtjenar det äfven i vissa afseenden. Att det äger ilere 

 arter af mossor än något annat land, vägar man visst icke 

 påstå j m^n att mossorna äro talrikare än annorstädes i jera- 

 förelse med fullkomligare växter, torde vara väl grundadt, 

 äfven som att deras individuella mängd är öf ver träffan de. 

 Mest utmärka sig i båda afseenden våra särdeles i nord- 

 ligax'e orterna så vidsträckta kärr- och så kallade moss-trak- 

 ter, hvilkas växter äro ganska egna. Man kan icke lätte- 

 ligen fullkomligt föreställa sig, hvad det är for en egen inver- 

 kan, som den sä beständiga noi'diska sommarsolen har på des- 

 sa fuktighetens och grundkylans outtömliga tillhåll, BLand 

 alla dessa alster utmärker sig väl ingen så mycket sojn deu 

 närvarande mossan, hvilken liksom visar den största asiatiska 

 eller oi-ientalska prakt och utbredning (hvai'om någon antyd- 

 ning lemnades under n. 64o) bland dessa vanligen så can- 

 «euliga växter. 



Löfmossoi'na , snm enligt sednare tiders uppfinning sä 

 hufvudsakligen indelas efter mynningen pä sina fröhus, har 

 förut i Sv. Bot. framvisat endast slägten med dubbel tandrad 

 eller ganska mångtandad mynning. Det närvarande slägtet 

 hör till dem, som hafva blott enkel tandrad och färre tän- 

 der. Det äger blott 8 tänder i mynningen, men af 

 h vilka hvarenda är liksom sammansatt af tväiv- 

 ne och alla föröfrigt mycket böjliga och hinn- 

 aktiga. Den hinnaktighet, som synes föroi'saka tändernas 

 sammanhängande och föröfrigt röja sig uti hela mossan , är 

 som störst uti fröhusets mer eller mindre blås e li- 

 ka tillsatts eller Apophys. Då andra mossors tillsatt» 

 aldrig hinner till sjelfva fröhusets vidd, så öfverstiger det oftast 

 hos dessa fröhusets tvärlinia mångfaldigt. Aldravidast är det 

 på närvarande art, som dei-igenom blifvit ett under bland 

 mossorna. Det är så stort och skärmformigt att första upp- 

 täckarne trodde sig hafva erhållit en liten svamp med s.ix\ 

 röda hatt. Man blir förundrad att se denna starkt purpur- 

 ftirgade lilla parasoll, upphöjd öfver den lifligt gröna mossan, 

 liksom härmande en fullkomligare blomning. Denna hinnak- 

 tiga parasollens utveckling är särdeles märkvärdig och ett sär- 

 skildt föremål för närvarande tabells framställning. Det vore 

 «mot denne delens natur att den skulle liån början växa så 



