REIDAR CORDING. M.-N. Kl. 



bundet med concha nasal, med., er alene indskrænket til næsehulens bakre 

 halvdel. De fire næsemuslinger deler den laterale del av næsekaviteten i 

 et tilsvarende antal furer, meaiiis nasi inferior, mcdins, superior og 

 supremus. Av disse er meatus nasi med. mellem concha nasal. inf. og 

 med. den bredeste. Furen fortsætter sig forover i den jevne, konkave 

 flate, som danner den forreste del av den laterale næsevæg. 



De nasale conchaes karakteristiske bygning og anordning maatte 

 naturlig tidlig vække anatomernes interesse. Vi finder da ogsaa, at disse 

 næsens »svampede ben«, dens »ossa turbinata sive spongiosa«, allerede 

 omtales i anatomiske lærebøker fra det 17de og 18de aarhundrede. Deres 

 antal angives til to. Sandsynligvis har det ene av disse svart til concha 

 nasal. inf. eller concha inf. og det andet til den nederste ethmoidalmusling, 

 concha nasal. med. eller concha med. 



De fleste av disse gamle beskrivelser er meget ufuldstændige og litet 

 orienterende. Den første mere indgaaende fremstilling av den laterale 

 næsevægs anatomi skyldes de to italienske anatomer Morgagni og San- 

 TORiNi fra den sidste halvdel av det i8de aarhundrede. Begge har efter- 

 latt sig karakteristiske beskrivelser med tegninger av de ethmoidale mus- 

 linger. Morgagni har kun omtalt to ethmoidale muslingeben, hvorav det 

 øverste, »os turbinatum supremum s. minimum«, senere efter Morgagni 

 er blit betegnet som concha Morgagniana. Santorini har avtegnet en 

 ethmoidalflate med tre muslinger. Girardi, utgiveren av Santorini's 

 »Septemdecim Tabulae,« betegner den øverste av de to ethmoidalmuslinger 

 som »quartum os minimum omnium turbinatum Santorini«. Girardi har 

 øiensynlig antat, at concha Santorini har trængt concha Morgagniana ned- 

 over, saa dette muslingeben efter rækkefølgen burde betegnes som den 

 midtre ethmoidalmusling. Paa grund av denne feilagtige opfatning hos 

 Girardi har den antagelse gjort sig gjældende, at det er Morgagni, som 

 først har paavist concha ethm. med. (Zuckerkandl). Det faktiske forhold 

 er imidlertid, at Morgagni og Santorini har beskrevet samme muslinge- 

 dannelse kun med den forskjel, at denne concha hos den førstnævnte for- 

 fatter var den øverste av to og hos den anden den øverste av tre 

 ethmoidalmuslinger ^. 



Efter Morgagni og Santorini beskjæftiget anatomerne sig ikke syn- 

 derlig med studiet av ethmoidalbenets furer og conchae, men indskrænket 

 sig til at anvende de gamle betegnelser, concha (nasalis) media, superior 

 og suprema og meatus (nasi) médius, superior og supremus. Under sin 



1 De her anførte historiske oplysninger er hentet fra Zuckerkandl's »Die Siebbein- 

 muscheln des Menschen" (92J. 



