1914- ^O. I. DEN LATERALE NÆSEVÆGS ETHMOID ALAVSNIT. 3 



omtale av næsevæggens anatomi er forfatterne imidlertid ikke altid i over- 

 ensstemmelse med hverandre. En del beskriver kun to conchae ethm.es, 

 concha med. og sup., uten at antyde forekomsten ogsaa av et tredje 

 muslingeben. Andre anatomer fremhæver, at der paa næsevæggens 

 ethmoidale avsnit av og til kan sees tre muslingedannelser, concha med., 

 sup. og supr. I saadanne tilfælde betegnes ofte den øverste som concha 

 Santoriniana og den nedenfor liggende som concha Morgagniana, idet 

 forfatterne som regel gaar ut fra, at den øverste maa opfattes som en ny 

 ovenfor concha sup. opstaat fold i ethmoidalvæggen. 



Vort nuværende kjendskap til den laterale næsevægs anatomi skyldes 

 hovedsagelig undersøkeiser fra de sidste par decennier. En gjennem- 

 gaaelse av fagliteraturen viser, at de fleste av de arbeider, som omhandler 

 næsevæggens anatomiske utvikling, refererer sig til lugteorganets primære 

 anlæg og næsekavitetens morfologi i den første del av foetallivet (His 

 1901, KÖLI.1KER 1879, V. MiHALCovics 1896, Legal 1883), mens næsevæggens 

 utvikling under den sene embryonalperiode og den første del av det ekstra- 

 uterine liv har været forholdsvis mindre paaagtet. 



Lugteorganets primære anlæg optrær i den sidste del av 3dje embryonal- 

 uke. Det præsenterer sig som to lateralt liggende, epitheliale fort3'kkelser 

 paa forhodet. I midten av disse epithelfortykkelser, »areae nasales«, 

 viser sig senere et indsøkk, idet mesenchyme! paa grund av særlig sterk 

 proliferation i omkredsen snart omgir dem med volder, lugtevolder. Herved 

 omdannes »areae nasales« til tilsvarende »fossae olfactoriae«. Den medialt 

 liggende del av lugtevoldene, som utvikler sig til det mediale næse- 

 fremspring, vokser fra forst av hurtigst, saa næseaapningen som følge 

 herav kommer til at vende utad. Snart tiltar imidlertid ogsaa den laterale 

 del av lugtevolden mere og mere i vekst, saaledes at der dannes et lateralt 

 næsefremspring. Herved tvinges lugtegruben fremover i frontal og ventral 

 retning, samtidig som den forandrer form og gaar over i en blindsæk. 

 Epithelet i den bakre del av blindsækken beholder til en begyndelse sin 

 forbindelse med epithelet i mundhulens tak, mens mesenchyme! længere 

 fortil vokser ind mellem de to epithellag. Under den videre vekst vil 

 epithelplaten i blindsækkens bakerste parti strækkes, saa den tilsidst kun 

 sees som en tynd membran, membr. bucconasalis (Hochstetter 1892), 

 som brister i 6te embryonaluke under dannelse av den primære choane. 

 Den del av gulvet i lugtegruberne, som blir tilbake, og som er fremkommet 

 gjennem sammenvoksning av de to næsefremspring indbyrdes og sammen- 

 voksningen mellem disse og overkjævefremspringet, danner den primære 

 gane, som imidlertid er ganske kort og kun opbygger en liten del av den 

 definitive gane (dens forreste parti). Den største del av den definitive 



