1 6 REIDAR GORDING. M.-N. Kl. 



Naar Zuckerkandl lar den midtre ethmoidalmusling »vokse frem« mellem 

 concha ethm. inf. og sup. og den 4de ethmoidalmusling »skyte sig ned« 

 mellem concha ethm. med. og sup., stemmer denne opfatning ikke overens 

 med det resultat, Killian er kommet til. Hovedmuslingene dannes i regel- 

 mæssig rækkefølge den ene over den anden og utvikles jevnsides uten 

 nogen fremtrængen av den ene i forhold til den anden. Den muslinge- 

 formede dannelse, som Zuckerkandl (1893) har fundet i fiss. ethm. inf, 

 2den hovedfure, er ikke som antat 3dje hovedmusling, men den bimusling, 

 som allerede er omtalt av Seydl (1891). Bimuslingen viser sig av og til 

 kun som en saavidt synlig, litet fremstaaende valk, som ogsaa helt kan 

 mangle. Ligger den ßdje hovedmuslings crus desc. tilbake i utvikling, er 

 den ikke sjelden avskaaret fra sin crus ase, idet den forreste del av den 

 3dje hovedfures ram. desc. bøier av nedad. 



De spalteformede utvidelser, som danner næsefurernes avslutning, ind- 

 deler Killian efter deres begrænsning i bihuler av iste, 2den og 3dje 

 orden. Bihuler av iste orden begrænses av to hovedmuslinger, bihuler 

 av 2den orden begrænses av en hovedmusling og en bimusling, og bihuler 

 av 3dje orden begrænses av to bimuslinger. Da hovedfurerne likesom 

 hovedmuslingene under sit forløp danner en knæformet bøining, deles de 

 i en ram. ase. og en ram. desc, i en øvre og en nedre etage. I den 

 øvre etage er de tre frontale bimuslinger og i den nedre etage de øvrige 

 bimuslinger beliggende. Mellem hovedmuslingene indbyrdes, mellem hoved- 

 og bimuslinger og mellem bimuslingene dannes der fylogenetiske sammen- 

 voksninger. Herved oblitereres spalterne i sin helhet eller tillukkes kun 

 delvis, saa der dannes lukkede recesser^ hvorfra bihulerne ontogenetisk 

 utvikles. 



Av de senere undersøkere slutter Schaeffer (1910) sig til Killian 

 og kommer ogsaa til det resultat, at den laterale ethmoidalvæg opbygges 

 av fem hovedmuslinger. Med hensyn til frontalhulen finder Schaeffer 

 paa enkelte præparater, at >the frontal furrows have pouched towards the 

 frontal region and have established early anterior ethmoidcells«. Fra disse 

 celler skulde da frontalhulen kunne utvikles ^. 



Peter (1912) indtar et fra Killian helt avvikende standpunkt. Man 

 kan efter denne forfatter ikke faa rede paa ethmoidalfurernes antal og leie 

 ved at projicere dem fra det ene præparat over paa det andet. En fures 

 betydning bestemmes ikke av dens beliggenhet. Naar Killian finder, at 

 furerne danner en knæformet bøining, er det ikke tilfældet. Ethmoidal- 

 furerne »verlaufen beim Menschen gerade«. Under den senere utvikling 



1 Schaeffer omtaler ogsaa enkelte tilfælde, hvor han mener, at infundibulum „expands 

 into" sin. front. 



