20 REIDAR GORDING. M.-N. Kl. 



5te foetalmaaned. Efter Killian (1895) maaler hulen i 4de foetalmaaned 

 en dybde av ^/^ og i 9de til lode maaned av 5 mm. Zuckerkandl (1893) 

 finder sin. max. i 4de foetalmaaned som en tykvægget, nischeformet utiøper 

 fra meat. med. Utløperens laveste parti trænger sig ikke nedenfor orbitas 

 bund. Hos nyfødte, hvor corpus maxillare endnu ikke er utviklet, saa 

 tandsækken ligger i umiddelbar kontakt med orbita, strækker hulen sig fra 

 sulcus lacrymalis bakover til 2den molartands alveol og lateralt henimot 

 infraorbitalkanalen. I 2det leveaar har corp. max. tiltat i størrelse, saa av- 

 standen mellem canalis infraorbitalis og tandsækken maaler ca. 10 mm. 

 Overkjæven strækker sig paa det tidspunkt endnu ikke frem foran infraorbital- 

 kanalen, men ligger bakenfor denne samtidig som dens høidediameter har 

 tiltat, saaledes at kjævehulens bund tangerer basallamellen til concha inf. 

 Overkjævehulens størrelse ved fødselen synes efter de forskjellige 

 undersøkeres angivelse at være varierende. Efter Langer -Toldt (1902) 

 danner den »eine ansehnliche Nische«, efter Zarniko (1905) »eine sehr 

 enge Tasche«. Ônodi (191 i) fandt hos n3'fødte en længde av 7 — 13 mm., 

 en høide av 4 — 6 mm. og en bredde av 3 — 4 mm. I det første leveaar 

 varierer efter denne forfatter hulens længde mellem 5 og 19 mm., dens 

 høide mellem 3 og 9 mm. og dens bredde mellem 2^/0 og 8 mm. I det 

 2det leveaar maalte hulens længde 10 — 12 mm., dens høide 8 — 9 mm. og 

 dens bredde 3 — 7 mm. 



Ethmoidalcellerne. 



Schwalbe (1882) anvendte hos pattedyrene uttrykket »ethmoidalcelle« 

 om det hulrum, som omsluttes av turbinalbenets indrullede randparti. 

 Denne betegnelse er ikke blit anerkjendt av senere forfattere (Seydl, 1891, 

 Paulli, 1899), da disse kaviteter ikke i nogen henseende svarer til eth- 

 moidalcellerne hos mennesket. Seydl (1891) opstiller som almindelig regel 

 for disse cellers utvikling, at hver enkelt utgaar fra spalterne mellem to 

 muslinger, og at de altsaa maa opfattes som utvidelser av de interturbinale 

 ganger. De celleutløpere, som utgaar fra samme spalte, kan kommunicere 

 indbyrdes, men aldrig med utlopere fra en anden fure. Efter Seydl kan 

 de ethmoidale hulrum anordnes i tre rækker, hvis concha Santorini er til- 

 stede i fire. Den iste eller øverste række ligger da mellem concha 

 Santorini og concha sup., den 2den mellem concha sup. og concha med , 

 den 3dje mellem concha med. og den rudimentære bimusling (bulla ethm.) 

 og den 4de mellem bulla og det rudimentære nasoturbinale. Cellerne i 

 de forskjellige rækker »stehen in Wettkampf mit einander, bald überwiegen 

 die der einen, bald die der anderen Reihe«. Grænselinjen mellem dem 



