68 REIDAR GORDING. M.-N. Kl. 



danner derimot de to utløpere et sammenhængende, timeglasformet lumen 

 med en tverdiameter av indtil i mm. Bullacellen fortsætter sig baade for- 

 over og bakover i smaa utløpere, som forøvrig snart taper sig. 



Den anden av den nedre grens to recesser, trccss. inf., er blotlagt 

 paa fig. 3 og 4. Den øverste del av recessen, hiatus semiliin., raaaler en 

 længde av 8 mm. Spalten er i sin største utstrækning smal, neppe ^/'2 mm 

 bred. Dens forreste og bakerste parti er dog noget bredere, ca. i mm 

 Den øvre begrænsning av hiatus dannes fortil av concha intermed. pr. sup 

 (fig. 5) og længere baktil av concha intermed. pr. med. og inf. (fig. 6) 

 Likesom hiatus semilun. er ogsaa den nedenfor liggende infundibular 

 spalte ti-angt bygget og viser sig paa de fleste snit (fig. 6) som en 

 traadtynd kanal, som fortil, hvor den forgrener sig i sine utløpere, utvider 

 sig til en bredde av ca. i^/o mm. (fig. 5). 



Fra infundibulum utgaar fire utløpere. To av disse trænger sig for- 

 over mellem proc. uncinat. og orbitavæggen nedenfor concha med. fæstet 

 og maaler en gjennemsnitsdiaraeter av ca. i'/o •t"1''- De to øverste celle- 

 utløpere strækker sig opover mot lam. cribr. mellem orbitavæggen og 

 concha intermed. pr. sup. Av disse repræsenterer den forreste og største 

 spaltens direkte fortsættelse, mens den anden, som stikker sig ind bakenfor 

 den store utløper mellem den iste hovedfures øverste lamelle og orbita- 

 væggen, kun sees som en trang, kort spalte. Nedad aapner infundibulum 

 sig i overkjævehulens forreste parti gjennem det ca. 2 mm. lange, meget 

 trange ost. max. Dette begrænses medialt av den nederste del av proc. 

 uncinat. og lateralt av corp. max. Ostiet er beliggende i en dybde av ca. 

 5 mm. fra hiatus ved dets forreste og ca. 3 mm. ved dets bakerste ende- 

 punkt. 



Si)i. max. har en længde av ca. 7 mm. I sit forreste parti sees den 

 kun som en neppe synlig, pæreformet utvidning av infundibulum. Kaviteten 

 tiltar imidlertid hurtig i størrelse, saa den ved den bakerste del av ost. max 

 præsenterer sig som en staaende, 2 mm. høi og i mm. bred, trekant 

 Længere baktil antar hulens profil en mere avrundet form med en tver 

 diameter av ca. i^/^ mm. Overkjævehulen ligger høit, i sin største ut 

 strækning i nivaa med basallamellen til concha inf Den bakerste del av 

 hulen hæves end yderligere, saa antrumgulvet kommer i høide med den 

 nederste del av. meat. med. Overkjævehulens gulv er skilt fra den neden- 

 for liggende tandsæk av et 2—4 mm. tykt benlag (fig. 6 — 9). 



I iste hovedfure sees seks benprocesser, hvorav de fem 

 viser mer eller mindre uttalt lamellebygning (fig. 5 og 6). De tre 

 største benlameller, lamelle I, II og IV, opbygger bulla ethm. og svarer 

 derfor nærmest til Killian's conchae intermed. ae. 



