24 OVE DAHL. M.-N. Kl. 



AnthyUis Vulneraria, Veronica fndicans og Erigeron borealis samt flere 

 interessante Hieracier. 



I skarp motsætning hertil staar vegetationen oppe paa Ha rangs- 

 fjeld ets delvis flate plataa. Her mangler nemlig ganske de omtalte plan- 

 ter, og man har kun en meget sparsom og triviel flora. 



Kalkfeltet fortsætter fra Grønlifjeldet til Svartdalen og Strauman i Vel- 

 fjorden. 



I Grindgarsvand nær gaarden Harangen er der ganske den samme 

 vegetation, som er anført fra vandene i Vasbygden (saaledes Isoetes Nym- 

 pliaea, Utricularia intermedia, Lobelia, Potamogeton natans) og ved bredden 

 saaes blandt andet RhyncJiospora alba, Scirpiis paluster, S. paiiciflorus. 



I nogle myrer nær Harangen gaard vokser Iris Pscudacorus, der ogsaa 

 skal forekomme nær gaarden Eidet. 



Velfjorden herred 



omgives i syd av Bindalen, mot øst av Vefsen, mot nord av Tjøtta og 

 mot vest av Brønnøy og Vik herreder. Herredets største længde fra nord 

 mot syd er 39 km, og dets største bredde fra øst til vest 34 km. Av dets 

 areal 600.4 km.- er kun 0.8 km.- øer. Fastlandet ligger rundt hovedfjorden 

 Velfjorden. Denne gaar ind i sydøstlig retning og har en længde av 

 31 km. Landet yterst ute tilhører paa vestsiden Brønnøy og paa østsiden 

 Tjøtta herred, ellers tilhører fjorden Velfjorden herred. 



Fra hovedfjorden utgaar mange sidefjorder, saaledes paa østsiden Ok- 

 fjord og Storfjord i nordlig og Lille- og Storborja i østlig retning, 

 paa sydvestsiden Sø r fjord og Heggefjord mot syd. Ved disse Qord- 

 armer deles herredet i flere halvøer, tildels kun adskilt ved småle eid. I 

 sin midtre del er fjorden 6 km. bred, men dens inderste del, Langfjor- 

 d e n med Tarmaunbotnet, er meget smal. 



1 geologisk henseende^ er den indre del av fjorddistriktet av størst 

 interesse. Halvøen mellem Heggefjorden og Sørfjorden bestaar for største- 

 delen av gabbro. Dog er der her temmelig betydelige marmorlag, saa- 

 ledes et strøk i nordvestlig retning fra Hegge til Groven ved Dyrnesvaagen, 

 et parallelt hermed fra Hommelstø til Enge og mellem Hommelstø og Naust- 

 vik sydligst paa halvøen. Endel spredte serpentinfelter forekommer ogsaa 

 paa halvøen, men særlig iøinefaldende er det rødbrune serpentinfelt paa 

 Heggefjordens østside utover til Nævernes. Gabbrofeltet fortsætter fra det 

 inderste av Hommelstøvaagen til Sausvand og Sausfjeld samt Markafjeld 



1 Se herom særlig: Geologisk kartskisse over trakterne omkring Velfjorden med be- 

 skrivelse av J. Rekstad (Norges geologiske undersøkelses aarb. f. 1902, nr. 4). 



