56 OVE DAHL. M.-N. Kl. 



silvatica, Conopodium denudatiiui og Aspidium Braunii optrær, likesom der 

 ogsaa her findes nogle furutrær. 



Et og andet grantræ findes ogsaa under Tilremshatten og Mosaksla. 



Overst paa fjeldene er der kun en triviel vegetation. Tilremshatten 

 er skogklædt tiltops med ahBindelig lyng- og skogbundsvegetation øverst 

 oppe, og oppe paa Mosaksla er der torvmyr og lyngmark. 



Øverst paa skrenten mot Tilremsdalen saaes paa Mosaskla Veronica 

 j'ruticans, fi-a høiden ovenfor Lund kan av almindelige fjeldplanter nævnes : 

 Carcx lagopina, C. rigida, C. bntnnescens, C. Buxbaumii, Aira alpiiia, Lu- 

 zula spicata, Saxifraga stellaris, Sibbaldia, Gnaphalium supinum foruten 

 lyngartede vekster (som Diapensia, Azalea, Arctostaphylos alpina). 



Mosaksla fortsætter mot syd som en smal ryg, der ender i Ram tin- 

 ri en (321m.) op for gaarden Skille. Vegetationen taper paa denne stræk- 

 ning efterhaanden i interesse, idet der under aasene optrær litt birkeskog 

 med indblandet hassel paa fugtig undergrund, hvori myrvegetationen fra 

 de underliggende vidtstrakte Skaaremyrer trænger op. 



Paa kalkterræn ved Skilbotnet saaes endel av de for dette underlag 

 karakteristiske planter, som: Arabis hirsuta, Draba incana, D. hirta, Poly- 

 gala vulgare, Hypericum quadrangidum, Liuuni, Gcntiana campestris, Eri- 

 geron acer. 



Nord for Tilrem er der paa vestsiden av Mosaksla et flatt myrlændt 

 forland indtil det i km.- store Movatn. Nord for dette er landet frem- 

 deles myrlændt, men har et par mindre fjeld: Hornsveddin (163m.) og 

 nordligst ved odden Skotfjeld (92 m.). 



Paa strækningen mellem Lund og Horn er der dog her flere kalkpartier 

 med endel hasselkrat og tildels frodig og eiendommelig vegetation. Av 

 denne skal nævnes : Asplenum viridc, Carex digitata, Epipactis, Arenaria 

 serpyllifolia, Arabis hirsuta, Rosa mollis, R. glauca, R. cinuamomea, An- 

 thyllis, Lathyrus vermis, Linum, Polygala vulgare, Hypericum hirsutum, 

 H. quadrangulum, Mercurialis perennis, Erigeron acer, E. borcalis. 



Syd for Skilbotnet er der vestligst et omtrent i km. bredt forland, 

 der væsentlig bestaar av myrstrækninger og sandmoer, medens der bak 

 disse er en i .sydvestlig retning gaaende fjeldryg paa grænsen mot Vel- 

 fjorden og Vik herreder, hvis høieste top er Hestfeldet (nordtoppen 

 583m.) og S3^dligste er Trælneshatten (565m.). 



Mot vest er disse fjeld meget ^steile med flaug optil og svære urer 

 nedtil. Underlaget er gneis eller skifer. Oppe paa Trælneshatten, 

 der besteges fra østsiden ad en jevn helding ovenfor lille Reinfjord, var der 

 kun en triviel vegetation med mestendels lyngplanter og almindelige græsarter. 

 I birkekrattet under fjeldet fandtes paa fugtig mosebund Luzula silvatica og 



