86 OVE DAHL. M.-N. K!. 



eller i slammet nær disse er der oftest en ret frodig vegetation av enkelt- 

 vis — spredt forekommende arter, hvorav her særlig skal nævnes: Athy- 

 rium alpestre, Eqiiisetum arvense v. alpestre, E. variegatiun, Alopeciirus 

 fulviis, Aira alpiiia, Poa laxa, P. alpina v. vivipara, Catabrosa algida, 

 Carex lagopina, C. briuuiescens, C. riifuia, Eriophorum Scheiichzeri, Jiincus bi- 

 glumis, Salix herbacea (rikelig), S. polaris, Koenigia, Sagina intermedia, Alsine 

 biflora, Cerastium Edmondstonii, C. trigynnni, Ranunculus glacialis, R. ni- 

 valis, R. pygniaeus. Arabis alpina, Cardaniine bellidifolia, Saxifraga stella- 

 ris (ofte som V. coniosa), S. oppositi/olia, S. nivalis (ofte som v. temas), 

 S. cernua, S- rivularis, Epilobium ana gallidi folium, E. Hornemanni, An- 

 dromeda hypnoides, Veronica alpina, Gnaphaliuni supinum, Petasites frigidus. 

 Taraxacum croceum. 



Som eksempler paa denne vegetation henvises særlig til I s. 88 

 (Bjørgefjeld), I s. 89 (Kapfjeldet), I s. 91 (Hatten), I s. 96 (Rotfjeldet), I s. 99 

 (Jørentind ved Røsvandet), I s. 102 (Store Buksfjeld nær grænserøs nr. 212 

 i Hatfjelddalen), I s. 121 (ved Svartisen), Is. 126 (inderst i Dunderlands- 

 dalen); II s. 7 (Heilhornet), II s. 18 (Tverfjeld og N. Snetjeld i Tosen), 

 II s. 36 (Breivastind), II s 38 (N. Heiholmstind). 



Blandt de planter, der gaar høiest paa fjeldene (i smaa oaser blandt — el- 

 ler mellem stenene i — storstenede urer, klipperevner, tuer ved varderne), skal 

 især nævnes : Cryptogramma crispa, Lycopodium Selago, Anthoxanthum, Fe- 

 stuca ovina, Poa laxa, Aira /lexuosa, P. glauca (formael, Carex brunnescens, 

 C. rigida, Cobrcsia Bcllardii, Jujicus trifidus, Salix herbacea, Luzula Wahlen- 

 bergii, L. arcuata, L. spicata, Silcne acaulis, Viscaria alpina, Cardaniine bel- 

 lidifolia, Sibbaldia, Empetrum, Andromeda hypnoides, Vaccinium uliginosum 

 (og andre lyngarter), Trientalis — foruten endel av de ovenfor anførte 

 mere specielle snevandsplanter (f. eks. de nævnte Rauunculus-diVter). Samt- 

 lige paa grund av lokaliteternes beskaffenhet enkeltvis — spredt eller i mere 

 eller mindre reducerte bestande. 



Kulturlandets vegetation. Tilslut skal kortelig omtales de plante- 

 samfund, der i mere eller mindre grad skyldes menneskets indgripen 

 (hjemmej ordens vegetation: naturlige og kunstige enger, bopladsenes 

 vegetation, ukrudsplanter i akrer og haver). 



Ved enger forstaaes her den opdyrkede indmark, der ved rydning, 

 tørlægning, gjødning etc. er indvundet av utmarken. Den dannes her som 

 ellers efter terrænets art og opdyrkningsgrad av mere eller mindre bestande, 

 særlig av græsarter som: Anthoxanthum, Agrostis vulgaris, A. canina, 

 Aira cespitosa, A. /lexuosa, Poa pratensis, Festuca rubra, samt desuten 

 spredt til enkeltvis av: Dactylis, Rumex Acetosa, Stellaria graminea, Ce- 

 rastium vulgare, Melandrium silvestre, Lychnis Flos cuculi, Ranunculus 



