1914- No. 5. BEM. TIL G. ANDERSSONS KRITIK AV A. BLYTTS PLANTEGRUPPER. 15 



tiske element blir mere og mere fremtrædende, jo høiere man stiger op- 

 over, blandes her med fjeldplanter, indtil man kommer indunder de over- 

 rislede berghammere, der kranses av fjeldplanter. Herom skal jeg særlig 

 henvise til mine egne avhandlinger om vegetationen i urene i fjorddistrik- 

 tene, hvor der meget skarpt skjelnes mellem nordsidernes og sydsidernes 

 flora, og hvor ogsaa altid denne urenes specielle flora er benævnt boreal. 



At Norman mere end nogen anden har fremhævet ekspositionens be- 

 tydning, særlig i de nordlige egner, er sandt nok. Han har jo fremhævet 

 dette forhold like fra rorbodenes torvtak 3'terst paa værene til de in- 

 derste berghammere ved grænsen. Men ekspositionens betj^dning har ogsaa 

 tidligere været fremhævet i vor botaniske literatur, saaledes som nævnt, 

 av A. Blytt. Og hvad særlig dennes norske elever angaar, hvorav 

 G. Andersson ovenfor har nævnt nogle, saa har vi, som har paahert 

 A. Blytts geniale og vækkende foredrag over hans yndlingsthema, de norske 

 urer, og fulgt ham paa ekskursioner i særlig typiske løvskogurer i Asker 

 og Bærum, faat en saa klar redegjørelse for disses væsen og karakter, saa 

 vi fuldt ut kjender ekspositionens betj^dning for vegetationen og behøver 

 for saa vidt ikke at belæres derom av en fremmed, der gjør en kortere 

 ekskursion i vort land. Jeg vil dog saa sterkt som mulig betone, at jeg 

 deler beundringen for utlændingen Holms knappe og træffende skildring 

 av disse forhold. 



Og hvad nu det angaar, at betragtningen av disse forholds ensartethet 

 skulde sløve vort blik for deres eiendommeligheter, saa er forholdet 

 snarere det motsatte. Bet3'dningen av nord- og sydside (solside og skygge- 

 side eller »bakli«) har nok naturen selv lært os, hvad enten vi er læg 

 eller lærd. Derpaa beror jo i væsentlig grad jordsmonnets art og utnyt- 

 telse samt landets bebyggelse. 



Jeg skal villig indrømme at ordet boreal (nordlig) brugt om denne for 

 os sydlige plantegruppe synes uheldig. Men man pligter at undersøke, 

 hvad en forfatter selv forstaar ved sin terminologi. 



A. Blytt synes særlig at ha hentet betegnelserne for sine plante- 

 grupper fra Edvv. Forbes, som han oftere citerer i sine avhandlinger, 

 f. eks. i sin »Theori om Indvandringen« s. 58. I den der eiterte avhand- 

 ling: »On the Connexion between the Distribution of the existing Fauna 

 and Flora of the British Isles* (Mem. of the Geolog. Survey of Great 

 Britain, vol. I. London 1846) opstilles der (s. 338 flg. og 360—61) for- 

 skjellige floristiske og faunistiske typer, og her finder vi paa det sidstnævnte 

 sted for de sidste betegnelser som atlantisk, boreal, subarktisk og ark- 

 tisk. Det synes derfor at ha faldt Blytt naturlig likesom M. Sars at opta 

 Forbes' gruppenavner, og i Blytts eget haandeksemplar av M. Sars' verk 



