l6 ØRJAN OLSEN. M.-N. Kl. 



Coraeiiform es. 

 Coraciidae. 



23. CoraciciS garrula, L. 



Blaaraaken, som er udbredt over størstedelen af Europa og Vest-Asien, 

 optræder i Skandinavien noksaa spredt og har i de sidste aar aftaget meget 

 i antal. Den kommer til os i midten af mai og forsvinder igjen i slutningen 

 af august eller begyndelsen af september. 



I Sydafrika træftes den sjelden og kun paa visse lokaliteter syd for 

 Oranje River, men er ellers almindelig over den største del af landet i tiden 

 september — april. I East Griqualand er den seet trække sydover i større 

 mængde i december og januar, men ikke observeret paa nordtræk (Davies). 

 Rhodesia besøger den kun tilfældig; den er seet der saa tidlig som i august 

 og senest i februar. I Pondoland træff'es den sjelden. Derimod er den 

 talrig i Komatiport (mellem Letaba og Limpopo) i tiden november — ^januar. 

 I løbet af februar aftager den stadig i antal paa dette sted, og efter lode 

 marts er den ikke observeret der. I Beira er den rheget almindelig under 

 den sydafrikanske sommer, og et mindre antal forbliver der ogsaa 

 gjennem den kjølige aarstid. Den sees der i flokke paa hundreder 

 trække sydover i løbet af november. Herunder flyver den som oftest i 

 stor høide. De fleste synes at ankomme til Sydafrika i oktober eller 

 november og trække nordover igjen i sidste halvdel af marts; men nogle 

 reiser. først i begyndelsen af april, og endnu i mai er den paatruffet (ved 

 Kroonstadt, Oranjefristaten). 



I Sydafrika paatræffes den undertiden enkeltvis, men som oftest i 

 flokke, der gjerne samler sig, hvor der findes græshopper, som sammen 

 med bier synes at udgjøre dens kjæreste føde. En hun, som blev skudt 

 af Chubb i Matabeleland i november, havde talrige vingede termiter i maven. 

 Ofte er blaaraaken under opholdet i syden meget fed. Ligesom i hjem- 

 landet ynder den at sidde paa enlige trær i aabent terræn lange stunder 

 ad gangen uden at røre sig. 



Marshall saa i januar og februar ungfugle af blaaraaken i Mashona- 

 land og mente derfor, at den havde hækket dernede. Dette er endnu ikke 

 bekræftet af andre. 



Af Reichenow er det paavist, at de afrikanske eksemplarer afviger fra 

 de europæiske ved at have et sterkere markeret grønagtigt parti paa hovedet 



