1914- No. 6. NORDLIGE TRÆKFUGLE I SYDAFRIKA. 



Nogle faa dobbeltbekkasiner træffes hele aaret rundt i 

 Sydafrika, men man har ikke fundet den bækkende der. 



40. TeJmaticiS gallinago, L. 



Træffes under vintertrækket spredt paa Sydafrikas østkyst paa egnede 

 steder, synes at være oftest paatruffet i Pondoland. (Davies). 



Totanidae. 



41. Numenius arcuatas, L. 



Storspoven hækker fra Nord- og Mellem-Europa østover til Baikalsjøen. 

 Den ankommer til Sydnorge allerede i marts, og hunnerne trækker sydover 

 allerede i slutten af juni eller beg3'ndelsen af juli, mens ungerne kun er 

 10 — 12 dage gamle, idet de overlader sine ægtemager at serge for de 

 unges videre opdragelse. Naar ungerne er flyved3^gtige, d. v. s. fra midten 

 af juli til midten af august, trækker de gamle hanner. Tilslut kommer saa 

 ungfugl-trækket, som varer til udgangen af september. Enkelte eksemplarer 

 er fundet overvintrende paa vestkysten. 



I Sydafrika findes den almindelig paa gunstige lokaliteter langs 

 hele kysten og træffes — omend sjeldnere — ogsaa i indlandet. Den an- 

 gives at være noksaa sjelden i Pondoland, men derimod særdeles talrig 

 ved Komatiport, mellem Letaba og Limpopo. I Rhodesia sees den nu og 

 da efter sterkt regn. Den træffes som regel i smaaflokke langs stranden 

 eller paa flad, sumpet grund, nærer sig af smaa evertebrater og er som 

 regel i syden meget fed. 



De fleste SN'nes at ankomme i september, men da nogle forbliver 

 hele aaret i S3^dafrika, er det mange gange vanskeligt at afgjøre, 

 hvilke der er trækfugle. 



I Saldanha Bay havde jeg (i januar og februar) god anledning til at 

 iagttage storspoven og dens lærd. Den var der altid at træffe i bunden 

 af en grund liden bugt, Riet Ba^', hvor mange kvadratkilometer af den 

 mudrede, lerede bund tørlagdes ved ebbetid. Den saaes der i flokke paa 

 hundreder i følge med smaaspoven (Nuinciiius phacoptts) og gjerne paa 

 samme steder som den hellige ibis (Ibis religiosa), som den dog ikke 

 egentlig syntes at blande sig med. Helst holdt den sig langt ude paa de store 

 mudderbanker i tæt samlede flokke uden at slutte sig til de talrige andre 

 vadere, som pleiede at opholde sig der. Ved tlodtid blev den nødt til at 

 rømme mudderbankerne og slaa sig ned paa de flade, aabne, med krybende 

 vandplanter bevoksede bredder af bugten. Men overalt var den lige sk}', 

 og det var mig trods alle anstrengelser umulisft at erholde et eneste 



