32 ØRJAN OLSEN. M.-N. Kl. 



Omkring midten af marts merkedes en tydelig forandring i sneppernes 

 opførsel. Flokkene holdt sig tættere samlet end før og kunde ofte uden 

 nogen synlig foranledning flyve op under tusindstemmig kvidren og gjøre 

 flere runder høit oppe i luften for atter at slaa sig ned paa et andet sted. 

 Da jeg den i6de marts skjød en han, slog en enkelt fugl sig ned ved den 

 dræbtes side, hvilket tyder paa, at snepperne da havde sluttet sig parvis 

 sammen inden flokken. Fra den tid aftog Tringa subarquata merkbart i 

 antal for hver dag, men da jeg den 26de marts forlod Saldanha Bay, var 

 der endnu tusinder tilbage. 



Under opholdet i Saldanha Bay skjød jeg ialt 19 eksemplarer, hvoraf 9 

 var hanner og 10 hunner. De var alle overordentlig fede og havde i maven 

 smaa orme og rester af andre stranddyr eller — hvad der var hyppigere — 

 kun en ubestemmelig graa masse blandet med en mængde fine sandkorn. 



Alle eksemplarer, som blev skudt i januar, var i fuld vinterdragt og 

 deres generations-organer i hviletiktand. Hos en han (fra 6te januar) var 

 talrige graa, hvid-spidsede fjær ifærd med at vokse frem baade i brystet 

 og paa ryggen. De maatte efter farven at dømme tilhøre vinterdragten. 



Den 17de februar skjød jeg 8 individer i ét skud. Hos 3 af disse, to 

 hunner og en han, saaes allerede de første rødbrune fjær af vaardragten 

 paa brystet og midten af ryggen, medens talrige nye fjær just holdt paa 

 at br3^de frem af sit hylster. Generationsorganerne var hos disse individer 

 begyndt at vokse til, og hannens testikler havde naaet en længde af ca. 2 

 millimeter. Hos de andre eksemplarer, som alle var i fuld vinterdragt, var 

 de derimod endnu i hviletilstand. 



Den 1 6de marts skjød jeg en han i næsten fuld sommerdragt. Den 

 løb omkring paa stranden i Riet Bay sammen med en liden flok, hvoraf 

 mindst 5 eller 6 mere eller mindre havde anlagt sommerdragten. Kinderne 

 og struben var endnu graahvide, men undersiden ellers mørkt rødbrun 

 med brede hvide fjærkanter og lidet fremtrædende sorte flækker indenfor 

 disse. Over- og undergumpens fjær var spraglet af hvidt, sort og brunt, 

 og benene var kulsorte. Dens testikler var 2V2 mm. lange. 



I vinterdragten — som aldrig sees udviklet i norden — er rygsiden 

 mørkt askegraa med graasorte fjærskafter og svagt fremtrædende lysegraa 

 ijærkanter, og forbrystets fjær lysegraa med hvide spidser. 



Den i8de marts skjød jeg endnu to eksemplarer i fuld vinterdragt. 

 Tringa subarquata anlægger saaledes sommerdragten til meget forskjellig 

 tid. Muligens er det de nordligst bækkende stammer, som faar den 

 sidst. 



